Funafuti
Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Estat insular | Tuvalu ![]() | ||||
Capital de | |||||
Població humana | |||||
Població | 6.025 (2012) ![]() | ||||
Geografia | |||||
Superfície | 2,4 km² ![]() | ||||
Banyat per | oceà Pacífic ![]() | ||||
Identificador descriptiu | |||||
Fus horari | |||||
ISO 3166-2 | TV-FUN ![]() | ||||
IUGS Geological Heritage Site (en) ![]() | |||||
Data | octubre 2022 | ||||
Identificador | SITE 006 | ||||
Funafuti és el principal atol de Tuvalu, el més gran i més poblat, i seu del govern.[1][2] De vegades es diu que la capital de Tuvalu és Fongafale o Vaiaku, però, oficialment, tot l'atol de Funafuti és la seva capital,[3] ja que té un únic govern responsable de tot l'atol. Està situat a 110 km al nord-oest de Nukulaelae i a 85 km al sud-est de Nukufetau.Té una població de 6.320 persones (cens del 2017), [4] i, per tant, té més gent que la resta de Tuvalu juntes, amb aproximadament el 60% de la població. Consisteix en una estreta franja de terra d'entre20 i 400 m d'amplada, que envolta una gran llacuna (Te Namo) 18 km de llarg i 14 km d'amplada. La profunditat mitjana de la llacuna de Funafuti és d'uns 36,5 m.[5] Amb una superfície de 275 km², és, amb diferència, la llacuna més gran de Tuvalu. La superfície terrestre dels 33 illots al voltant de l'atol de Funafuti suma 2,4 km²; en conjunt, constitueixen menys de l'un per cent de la superfície total de l'atol. Els vaixells de càrrega poden entrar a la llacuna de Funafuti i atracar a les instal·lacions portuàries de Fongafale .
Geografia
L'atol consisteix en una anella estreta d'esculls i illots amb una amplada de 20 a 400 metres. La superfície total és de 2,54 km². La llacuna central és profunda amb una amplada de 14 a 18 km. En total són 33 illots. El més grans són Fongafale, situat a l'est, Funafula a l'extrem sud-est, tots dos habitats.
A Fongafale hi ha quatre viles, entre elles Vaiaku la seu del govern. Oficialment la capital de Tuvalu és l'atol de Funafuti, però a vegades s'especifica l'illot Fongafale o la vila de Vaiaku. La població total era de 4.492 habitants al cens del 2002. Disposa d'un aeroport i l'edifici més destacat és l'església de Tuvalu.
Fongafale
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1b/Tuvalu_Meteorology_Service.jpg/250px-Tuvalu_Meteorology_Service.jpg)
L'illa més gran és Fongafale. L'illa acull quatre pobles i llocs de reunió de la comunitat. El Funafuti Falekaupule és el consell local, amb el Kaupule com a executiu del Falekaupule.[6] A Fongafale, el Funafuti Kaupule és responsable de les aprovacions de la construcció d'habitatges o ampliació d'edificis existents en terrenys privats i el Comitè de Gestió de Terres és l'autoritat responsable en relació amb els terrenys llogats pel Govern.[7] La capacitat fotovoltaica instal·lada a Funafuti el 2020 va ser de 735 kW en comparació amb 1800 kW de gasoil (16% de penetració).[8]
Tausoa Lima Falekaupule és la casa de reunions tradicional de Funafuti. Tausoalima significa "mà de l'amistat" i Falekaupule significa "saló de reunions tradicional de l'illa". Hi ha el Funafuti Lagoon Hotel, i altres cases d'hostes i cases, construïdes tant de manera tradicional, amb fulles de palmera com, més recentment, amb blocs de ciment. L'edifici més destacat de l'atol de Funafuti és la Fētu'ao Lima (Església de l'Estrella del matí) de l’Església de Tuvalu.
Altres llocs d'interès són les restes d'avions japonesos que es van estavellar a Funafuti durant la Segona Guerra Mundial. El camp d'aviació va ser construït durant la Segona Guerra Mundial. Va ser adaptat per servir com a aeroport internacional de Funafuti, que serveix tant com a pista d'aterratge per als vols des de Fiji com com a lloc per a activitats esportives i d'esbarjo.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/Office_of_Tuvalu_Telecom.jpg/250px-Office_of_Tuvalu_Telecom.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/Main_street_of_Funafuti.jpg/200px-Main_street_of_Funafuti.jpg)
Un esdeveniment esportiu important és el "Festival de l'Esport del Dia de la Independència" que se celebra anualment a Fongafale l'1 d'octubre. L'esdeveniment esportiu més important del país és sens dubte els Jocs de Tuvalu, que se celebren anualment des del 2008, amb equips que arriben a Funafuti des de les illes exteriors per competir als jocs.[9] El futbol a Tuvalu es juga a nivell de clubs i equips nacionals. L’equip nacional de futbol de Tuvalu s'entrena al camp esportiu de Tuvalu a Funafuti i competeix als Jocs del Pacífic i als Jocs del Pacífic Sud.
El Parlament de Tuvalu o Palamene o Tuvalu es troba a Fongafale, juntament amb les oficines dels departaments governamentals i les agències governamentals, incloses la Corporació de Telecomunicacions de Tuvalu, el Banc Nacional de Tuvalu, l'Oficina Filatèlica de Tuvalu, el Servei Meteorològic de Tuvalu, la Biblioteca i Arxius Nacionals de Tuvalu. i el Departament de Mitjans de Comunicació de Tuvalu que gestiona Radio Tuvalu. El servei de policia té la seu i la presó a Fongafale. El Tribunal Superior de Tuvalu també es troba a Fongafale.
L’Hospital Princess Margaret, l'únic hospital de Tuvalu, es troba a Fongafale.
Pobles a Funafuti
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Vaiaku_Lagi_Hotel.jpg/250px-Vaiaku_Lagi_Hotel.jpg)
A continuació es mostra una llista dels pobles de l'atol, amb la població de cada atol segons el cens de 2012:[4] per illot:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/Tuvalu_view.jpg/200px-Tuvalu_view.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/50/Northern_Funafuti.jpg/200px-Northern_Funafuti.jpg)
Illot Fongafale central
- Fakaifou: 1.158 habitants
- Senala: 1.207 habitants
- Alapi: 1.029 habitants
- Vaiaku: 638 habitants
Illots Fongafale addicionals
Illots de la península de Tengako al nord:
- Lofeagai: 627 habitants
- Teone: 570 habitants
- Tekavatoetoe: 650 habitants
Funafala
- Funafala: 50 habitants
Amatuku
- Amatuku: 128 habitants
Àrea Marina de Conservació de Funafuti
El juny de 1996, l’Àrea de Conservació de Funafuti es va establir al llarg de la vora occidental de l'escull, que abastava sis illots.[10] Té una superfície de 33 km², que conté el 20 % de l'àrea de l'escull de Funafuti. La superfície terrestre dels sis illots de l'àrea de conservació és de 8 ha. A continuació es mostra una llista dels illots de l'àrea de conservació, ordenats de nord a sud, amb les seves superfícies estimades en hectàrees:
- Tepuka Vilivili, 3
- Fualopa, 2
- Fufatu, 0,2
- Vasafua, 0,5
- Fuakea, 1,5
- Tefala, 1
L'Àrea de Conservació de Funafuti es troba a 15 km a través de la llacuna des de l'illa principal de Fongafale, i s'hi accedeix amb vaixell.
Illes a Funafuti
Hi ha almenys 29 illots a l'atol de Funafuti.[1] El més gran és Fongafale, seguit de Funafala. Almenys tres d'aquests illots estan habitats: Fongafale (l'illa principal) a l'est, Funafala al sud i Amatuku al nord.
- Amatuku
- Avalau
- Falaoigo
- Fale Fatu (o Falefatu)
- Fatato
- Fongafale
- Fuafatu
- Fuagea
- Fualefeke (o Fualifeke)
- Fualopa
- Funafala
- Funamanu
- Luamotu
- Mateika
- Motugie
- Motuloa
- Mulitefala
- Papa Elise (o Funangongo)
- Pukasavilivili
- Te Afuafou
- Te Afualiku
- Tefala
- Telele
- Tengako (peninsula de l'illa de Fongafale)
- Tengasu
- Tepuka
- Tepuka Vili Vili
- Tutanga
- Vasafua
Passos de l'atol de Funafuti
L'atol té diversos passatges que condueixen a la seva llacuna. El grau en què són navegables varia. Els passos s'enumeren a continuació, aproximadament en el sentit de les agulles del rellotge, començant pel sud, amb l'illot Fongafale. Els dos primers illots de la llista es troben a la part sud de l'atol de Funafuti.[11]
- Te Ava Pua Pua és el més poc profund dels passatges, 12,7 metres de profunditat, es troba al costat sud-est de l'atol i discorre entre els illots de Funamanu (al nord) i Fale Fatu (al sud). Marca la frontera entre les seccions sud i est de Funafuti.
- Te Ava Fuagea (també coneguda com a Ava Amelia): aquest passatge profund i estret, de 18,3 metres de profunditat i 160 metres d'amplada, es troba al costat sud-oest de l'atol, al sud de l'illot de Fuafatu, i discorre entre la part sud de l'atol (a l'oest) i l'illot de Vasafua (al sud).
- Te Ava Papa es troba just al nord de Te Ava Fuagea).
- Te Ava Kum Kum es troba al mig de la vora occidental, al sud de Te Ava Tepuka Vili, entre els illots de Tepuka Vili Vili (al nord) i Fualopa (immediatament al sud).
- Te Ava Tepuka Vili és un canal profund i estret entre els illots de Tepuka (al nord) i Tepuka Vili Vili (al sud).
- Te Ava Tepuka i Te Avua Sari són dos passatges veïns al nord-est, entre els illots de Te Afualiku (al nord-est) i Tepuka (al sud-oest).
- Te Ava i Te Lape és l'entrada preferida a la llacuna, tot i que només es troba a 5,8 metres de profunditat i amb prou feines 500 metres d'amplada. Es troba al nord de l'atol, i transcorre entre els illots de Pava (a l'est) i Te Afualiku (a l'oest).
Llacuna
La llacuna de l'atol de Funafuti (Te Namo en Tuvalià) tè 24,5 km de llarg, de nord a sud, i 17,5 km d'ample, d'est a oest, i té una àrea de 275 km2, que la converteix, amb diferència, en la llacuna més gran de Tuvalu. Té uns 52 metres de profunditat en alguns llocs, però només 6 metres de profunditat en altres llocs (perquè té diverses roques i esculls submergits al llarg del seu fons, alguns dels quals tanquen la superfície). La conca més profunda es troba a la part nord de la llacuna (la profunditat màxima registrada és de 54,7 metres), mentre que la part sud de la llacuna té una conca molt estreta i poc profunda.[12]
Clima
Funafuti té un clima de selva tropical (Af com es defineix pel sistema de classificació climàtica de Köppen). Com que pateix ciclons freqüents, no es considera que tingui un clima equatorial. El municipi no té estació seca: té una extraordinària quantitat de pluges durant tot l'any. Funafuti té una mitjana d'uns 3.500 mm de precipitació anual, i cap mes en què plou menys de 200 mm. Com és habitual en moltes zones amb un clima de selva tropical, la temperatura varia poc durant l'any: les temperatures mitjanes diàries ronden 28 °C durant tot l'any.
Història
![1900, Woman on Funafuti, Tuvalu, then known as Ellice Islands](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d6/H-C-Fassett-Ellice-Is-1900.jpg/200px-H-C-Fassett-Ellice-Is-1900.jpg)
Segons les tradicions Funafuti va ser colonitzada per samoans.[13][14][15] El nom Funafuti prové de Futi, la dona del fundador llegendari Telematua que es va establir a l'illot Funafula. Futi vol dir 'banana', i funa és un prefix femení..[16] L'atol va ser descobert, el 1819, pel nord-americà Arent De Peyster del balener Rebecca. Era un nord-americà de Nova York i capità del vaixell armat bergantí o corsari Rebecca,[17] que navegava sota els colors britànics.[18][19] El va anomenar Ellice Island en honor d'Edward Ellice, el propietari del vaixell. L'arxipèlag també va ser conegut com a Ellice Islands.
El 1841, l’Expedició d'exploració dels Estats Units, dirigida per Charles Wilkes, va visitar Funafuti.[20] Els Estats Units van reclamar Funafuti basant-se en la Llei de les Illes Guano de 1856, i van mantenir aquesta reivindicació fins al 1983, quan va entrar en vigor un tractat d'amistat, conclòs el 1979.
A la dècada de 1850, John (Jack) O'Brien es va convertir en el primer europeu a establir-se a Tuvalu. Es va convertir en comerciant de Funafuti i es va casar amb Salai, la filla del cap suprem de Funafuti.[21] amb el seu nom continuant a Funafuti.[22] Alfred Restieaux, natural d'Anglaterra, va viure i treballar com a comerciant a Funafuti des de juliol de 1881 fins aproximadament 1888 o 1889.[23][24]
El 1882, membres de la Comissió de Peix dels EUA van visitar Funafuti per investigar la formació d'esculls de corall als atols del Pacífic, navegant allà amb l’USFC Albatross. Durant aquesta visita, Harry Clifford Fassett, secretari del capità i fotògraf, va fer fotos de persones, comunitats i paisatges a Funafuti.[25]
Durant la Segona Guerra Mundial l'aeroport va ser utilitzat per les forces nord-americanes com a defensa davant dels japonesos que havien ocupat les illes Gilbert, avui Kiribati.
Referències
- ↑ 1,0 1,1 «Maps of Tuvalu». [Consulta: 15 gener 2021].
- ↑ Lal, Andrick. South Pacific Sea Level & Climate Monitoring Project – Funafuti atoll. SPC Applied Geoscience and Technology Division (SOPAC Division of SPC).
- ↑ «Tuvalu country brief». Australian Department of Foreign Affairs and Trade, Març 2020. [Consulta: 3 març 2020].
- ↑ 4,0 4,1 «Population of communities in Tuvalu». Thomas Brinkhoff. [Consulta: 27 setembre 2020].
- ↑ Coates, A. Western Pacific Islands. H.M.S.O., 1970, p. 349.
- ↑ «Funafuti Strategic Plan 2011–2015». Funafuti Falekaupule, Febrer 2011. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 26 abril 2015].
- ↑ «Pacific Aviation Investment Program (PAIP) Environmental Management Plan – Funafuti International Airport(FUN) and Road Interim Working Document». AECOM, 13-11-2013. Arxivat de l'original el 25 març 2016. [Consulta: 18 març 2016].
- ↑ «REG (49450-028): Preparing Floating Solar Plus Projects under the Pacific Renewable Energy Investment Facility – Terms of Reference for Consulting Firm». Asian Development Bank (ADB), Desembre 2020. [Consulta: 22 gener 2021].
- ↑ Endou, Shuuichi. «Tuvalu Games 2011». Tuvalu-News.TV, 18-05-2011. Arxivat de l'original el 18 octubre 2012. [Consulta: 31 octubre 2012].
- ↑ «Funafuti Reef Fisheries Stewardship Plan (FRFSP)». Tuvalu Fisheries (Tuvalu Ministry of Natural Resources), 15-11-2017. [Consulta: 11 agost 2021].
- ↑ Admiralty Nautical Chart 2983 Tuvalu – Funafuti atoll. United Kingdom Hydrographic Office (UKHO).
- ↑ «EU-SOPAC Project Report 50: TUVALU TECHNICAL REPORT High-Resolution Bathymetric Survey Fieldwork undertaken from 19 setembre to 24 octubre 2004». Pacific Islands Applied Geoscience Commission c/o SOPAC Secretariat, Octubre 2018. [Consulta: 21 octubre 2019].
- ↑ Prof. W. J. Sollas Nature, 55, 11-02-1897, pàg. 353–355.
- ↑ Talakatoa O'Brien. Tuvalu: A History, Chapter 1, Genesis. Institute of Pacific Studies, University of the South Pacific and Government of Tuvalu, 1983.
- ↑ Kennedy, Donald G. Journal of the Polynesian Society, 38, 1929, pàg. 2–5 [Consulta: 14 gener 2012].
- ↑ Hedley, Charles. General account of the Atoll of Funafuti. Australian Museum Memoir 3(2): 1–72, 1896.
- ↑ Laumua Kofe, Palagi and Pastors, Tuvalu: A History, Ch. 15, Institute of Pacific Studies, University of the South Pacific and Government of Tuvalu, 1983
- ↑ De Peyster, J. Watts 1821–1907.. Military (1776–'79) transactions of Major, afterwards Colonel, 8th or King's foot, Arent Schuyler de Peyster (with details of the discovery of the Ellice and de Peyster Islands in the Pacific Ocean, in May, 1819). Reproduction of original in: Bibliotheque nationale du Quebec. ISBN 0665040512.
- ↑ «The De Peysters». Arxivat de l'original el 3 juliol 2017. [Consulta: 14 agost 2017].
- ↑ Tyler, David B. – 1968 The Wilkes Expedition. The First United States Exploring Expedition (1838–42). Philadelphia: American Philosophical Society
- ↑ «A Brief History of Tuvalu: Christianity and European Traders». Tuvaluislands.com. Arxivat de l'original el 13 agost 2013. [Consulta: 15 setembre 2013].
- ↑ Lambert, Sylvester M. «Young woman, member of the O'Brien family, Funafuti, Tuvalu». Special Collections & Archives, UC San Diego. Arxivat de l'original el 2 febrer 2017. [Consulta: 25 gener 2017].
- ↑ Resture, Jane. «Alfred Restieaux Manuscripts – Part 2». Jane Resture. Arxivat de l'original el 7 març 2013. [Consulta: 23 març 2013].
- ↑ Munro, Doug. «Tom De Wolf's Pacific Venture: The Life History of a Commercial Enterprise in Samoa». Arxivat de l'original el 2 octubre 2013. [Consulta: 23 març 2013].
- ↑ «National Archives & Records Administration». Records of the United States Fish and Wildlife Service, U.S.. Arxivat de l'original el 20 setembre 2011. [Consulta: 20 setembre 2011].
Portal:Polinèsia | Tuvalu | ![]() |
---|---|---|
Atols: Funafuti | Nanumea | Nui | Nukufetau | Nukulaelae | ||
Illes baixes: Nanumaga | Niulakita | Niutao | Vaitupu |