Kanselleringskultur
![]() | Objektivitet: Artikkelens kildegrunnlag er utelukkende kronikker i Aftenposten Obs! Endringer som mangler kildehenvisning og/eller avviker fra en objektiv fremstilling, kan bli fjernet. |
Cancel culture er en strategi brukt av aktivister som ved hjelp av sosialt press for å utestenge noen beskyldt for å bruke skadelige ord eller handlinger.[1] Det er en engelsk betegnelse som ikke har fått en god norsk oversettelse.[trenger referanse] «Kanselleringskultur», «utestengingskultur» og «utfrysingskultur» er blitt foreslått som norske navn.[2] Fenomenet er beslektet med scenenekt, en strategi hvor en person eller gruppe nektes å slippe til i den offentlige debatten.[trenger referanse] Fenomenet har historiske forløpere som boikott og svartelisting for eksempel ved skuespillere eller manusforfattere ikke slapp til i filmbransjen.[3]
«Utfrysingen» innebærer at folk trekker seg unna og slutter å støtte, eller like, en offentlig person grunnet holdninger eller uttalelser fra denne personen. Kravet om utfrysing formidles ofte via sosiale medier. Cancel culture kan også betegne ønsket om å fjerne statuer eller navneplaketter knyttet til personer mange i dag ikke deler holdninger med.
Begrepet har blitt omtalt som retorikk som ytre høyre fløy, hovedsakelig i USA, bruker mot kritikere som tar opp stigmatisering og diskriminering av minoritetsgrupper, og har også blitt brukt av Vladimir Putin.[4][5] Bruken av begrepet mot kritikere har også blitt kritisert; Lisa Esohel Knudsen skriver at «enkelte misliker at det har blitt mer ubehagelig å holde fast ved stigmatiserende fordommer og stereotypier».[6]
En artikkel i New York Times henviser til metoder brukt i Kina og i vestlige, hvor man historisk søkte ansvarliggjøring av for eksempel offentlige figurer, der hvor dette ikke nødvendigvis var mulig å få gjort. I og med demokrati, internett og sosiale medier har denne prosessen med å «ansvarliggjøre» folk offentlig gjennom blant annet sosiale medier, blitt mulig strengt tatt for alle.[7]. Der noen ser ansvarliggjøring og rettferdighet, ser andre sensur og straff uten dom. Som sådan blir dette omtalt som svært kontroversielt.[8]
Referanser
- ^ Norris, Pippa (2023). «Cancel Culture: Myth or Reality?». Political Studies. 1 (engelsk). 71: 145–174. ISSN 0032-3217. doi:10.1177/00323217211037023. Besøkt 15. mars 2023. «the term “cancel culture” is defined as collective strategies by activists using social pressures to achieve cultural ostracism of targets (someone or something) accused of offensive words or deeds.»
- ^ «Woke? Cancel culture? Hva skal man kalle alle disse ordene på norsk?». aftenposten.no. 22. juli 2020. Besøkt 25. januar 2021.
- ^ D. Clark, M. (2020). DRAG THEM: A brief etymology of so-called “cancel culture”. Communication and the Public, 5(3-4), 88-92.
- ^ «Putin lifts conservative media talking points to bemoan ‘cancel culture’». Washington Post. Besøkt 12. november 2022.
- ^ «Putin Leans Into Right Wing's 'Cancel Culture' Rhetoric to Defend Russia». Newsweek. Besøkt 12. november 2022.
- ^ Lisa Esohel Knudsen. «Vi må snakke om 'kanselleringskultur'». Agenda Magasin. Besøkt 12. november 2022.
- ^ Mishan, Ligaya (3. desember 2020). «The Long and Tortured History of Cancel Culture». The New York Times (engelsk). ISSN 0362-4331. Besøkt 15. mars 2023.
- ^ Atske, Sara (19. mai 2021). «Americans and ‘Cancel Culture’: Where Some See Calls for Accountability, Others See Censorship, Punishment». Pew Research Center: Internet, Science & Tech (engelsk). Besøkt 15. mars 2023.