Евенкійська мова
Евенкійська мова | |
---|---|
Эвэнки, Эвэды̄ турэ̄н | |
Поширена в | Китаї, Монголії, Росії |
Регіон | Внутрішня Монголія та Хейлундзян (Китай), Селенґійський аймак (Монголія), Красноярський край (Росія) |
Носії | 30-40 тис. |
Писемність | на основі кирилиці |
Класифікація | Алтайські Тунгуські Північні Евенкійські |
Офіційний статус | |
Коди мови | |
ISO 639-2 | tut |
ISO 639-3 | evn |
Евенкі́йська або еве́нкська мова (евен. Эвэды̄ турэ̄н) — мова евенків. Поширена головно у Східному Сибіру — від лівобережжя Єнісею до острова Сахалін. А також на півночі Китаю та в Монголії. Разом із евенською та негідальською мовами належить до північних тунгусько-маньчжурських мов.
Має північне, південне та східне наріччя з великою кількістю говірок. Солонський діалект (евенкійська мова в Китаї) іноді виділяють в окрему мову. В основі літературної мови — непська (з 1953 — полігусівська) говірка південного наріччя. В евенкійській мові діє складний (т. зв. ступінчастий) закон якісно-кількісної гармонії голосних. За граматичним ладом належить до суфіксально-аґлютинативного типу. Лексика відображає сліди тісних контактів із якутською та бурятською мовами, є запозичення з російської мови.
За підрахунками компанії Google до 2100 року мова може зникнути, адже вона використовується паралельно з російською і більшість носіїв надають перевагу саме російській. Мова не має суттєвої підтримки з боку влади та інших організацій. Її вивчають в школах, але розмовляють нею в основному в сільській місцевості[1].
Перші книги евенкійською мовою було надруковано в Російській імперії в кінці XIX століття. Це були книги релігійної тематики, в них було використано тогочасну російську абетку без змін. Широкого вжитку ці книги не набули.
1929 року Г. М. Васілєвіч уклав перший евенкійський буквар Әwәnkil dukuwuntin, де використовував латинізовану абетку Aa Bb Чч Dd Ӡӡ Ee Әә Gg Hh Ii Jj Kk Ll Mm Nn Ŋŋ Oo Pp Rr Ss Tt Uu Ww Yy. 1931 року цю абетку уніфікували з іншими абетками північносибірських мов, і вона набула такого вигляду:
A a | B b | C c | D d | E e | Ə ə | Ə̄ ə̄ | F f |
G g | H h | I i | J j | K k | L l | M m | N n |
Ņ ņ | Ŋ ŋ | O o | P p | R r | S s | T t | U u |
W w | Z z | Ʒ ʒ |
1937 року евенкійський латинізований алфавіт було переведено на російську кириличну абетку. 1958 року було додано літеру Ӈӈ, що завершила формування евенкійської абетки у такому вигляді:
А а | Б б | В в | Г г | Д д | Е е | Ё ё | Ж ж |
З з | И и | Й й | К к | Л л | М м | Н н | Ӈ ӈ |
О о | П п | Р р | С с | Т т | У у | Ф ф | Х х |
Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ | Ы ы | Ь ь | Э э |
Ю ю | Я я |
В наш час у друкованих виданнях також використовують діакритичні знаки — макрони на позначення довгих голосних.
«Заповіт» Т. Шевченка евенкійською мовою (переклав Алітет Немтушкін)
|
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 10 липня 2012. Процитовано 10 липня 2012.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)
![]() |
Це незавершена стаття про мову. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
![]() |
Це незавершена стаття про Азію. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |