Курт Танк
Курт Танк | |
---|---|
нім. Kurt Tank | |
![]() | |
Народився | 24 лютого 1898 Бро́мберг-Шведенхоє[1], Провінція Позен, Німецька імперія |
Помер | 5 червня 1983 (85 років) Мюнхен, ФРН |
Країна | ![]() ![]() ![]() |
Національність | Німець |
Діяльність | бортінженер, інженер, науковець, викладач університету, льотчик-випробувач |
Alma mater | Берлінський технічний університет |
Галузь | Авіабудування |
Заклад | Focke-Wulf-Flugzeugbau AG Німеччина Fábrica Argentina de Aviones Аргентина Hindustan Aeronautics Limited Індія |
Вчене звання | Професор |
Партія | Націонал-соціалістична робітнича партія Німеччини |
Війна | Друга світова війна |
Відомий завдяки: | конструюванням літаків |
Нагороди | |
![]() |
Курт Вальдемар Танк (нім. Kurt Waldemar Tank; * 24 лютого 1898, Бро́мберг-Шведенхоє, Німецька імперія — † 5 червня 1983, Мюнхен, ФРН) — німецький авіаційний конструктор, льотчик-випробувач, очолював конструкторський відділ компанії «Фокке-Вульф» (нім. Focke-Wulf-Flugzeugbau AG) з 1931 до 1945. Був розробником таких літаків періоду Другої світової війни, як винищувач Fw 190, винищувач-перехоплювач Ta 152, тактичний розвідувальний літак Fw 189 та багатофункціональний Fw 200 «Condor». Після війни Танк протягом двох десятиліть проєктував літаки за кордоном: спочатку працював у Аргентині, а пізніше — в Індії. У 1968 повернувся до Німеччини[2].
Народився 24 лютого 1898 в родині професійного військового-гренадера. Учасник Першої світової війни, у 1915 добровільно пішов на фронт. Воював на Східному фронті у 71-му Ерфуртському піхотному полку. Закінчив війну лейтенантом, командиром роти, з пораненням та нагородами за хоробрість. Після війни сім'я вимушена була переїхати в Потсдам, під Берліном, у зв'язку з відчуженням Польщею земель, на яких вони мешкали. Від 1918 по 1919 — у Фрайкорі в Веймарі. Від 1920 по 1922 навчався в Берлінському технічному університеті на кафедрі електротехніки.
З 1923 працював на авіаційному заводі «Rohrbach Metallflugzeugbau» у Берліні, де брав участь у створенні гідропланів (літаків зі зльотом-посадкою на воду) та пасажирських літаків, зокрема, Ro.VIII «Roland». У 1924 одружився з Шарлоттою Тойфель (нім. Charlotte Teufel). 1925 Танк влаштувався на роботу льотчиком-випробувачем у фірму «Альбатрос». 1 січня 1930 прийняв керівництво конструкторським бюро Баварських авіазаводів в Аугсбурзі до їх приєднання до компанії «Фокке-Вульф»[3]. У 1931 Курт Танк — керівник конструкторського бюро та льотних випробувань на підприємстві «Фокке-Вульф» у Бремені[4].
З 1932 — член НСДАП. На початку 1943 Курту Танку було присвоєно звання професора Технічного університету Брауншвейга.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Bundesarchiv_Bild_101I-676-7975A-28%2C_Wunstorf%2C_Major_G%C3%BCnther_Specht_und_Prof._Kurt_Tank.jpg/200px-Bundesarchiv_Bild_101I-676-7975A-28%2C_Wunstorf%2C_Major_G%C3%BCnther_Specht_und_Prof._Kurt_Tank.jpg)
Із 1 Листопада 1931 Курт Танк — керівник конструкторського бюро та льотних випробувань на підприємстві «Фокке-Вульф» у Бремені, а з 1933 — технічний директор. Тут під його керівництвом у довоєнні часи створили низку широко відомих літаків: Fw 44, Fw 56, Fw 58 та Fw 62. У 1936 отримує звання «Капітан корабля» (нім. Flug-Kapitän). До 1938 Танк особисто [Архівовано 5 січня 2012 у Wayback Machine.] здійснював перший політ на кожному створеному під його керівництвом літаку.
Проте найвідоміші літаки Танк розробив напередодні Другої світової. У 1936 для Люфтганзи розроблено чотиримоторний Focke-Wulf Fw 200 «Condor». Загальне керівництво проєктом здійснював Танк, а безпосереднє — інженер Вільгельм Бансемір (нім. Wilhelm Bansemir). Цей літак проєктувався як пасажирський авіалайнер для ліній середньої та великої протяжності, в тому числі трансатлантичних і трансконтинентальних перевезень, а під час Другої світової війни виконував завдання з далекої морської розвідки, морського бомбардування, транспортних перевезень та розвідки погоди. У 1937 розроблено тактичний розвідник Fw 189, а в 1939 — багатоцільовий Fw 190 — один з найкращих винищувачів свого часу, який широко застосовувався в ході війни як штурмовик.
1939 Танка призначено членом ради авіаційних досліджень. З 1943 всі типи нових літаків, створених під його керівництвом, згідно зі спеціальним наказом, підписаним Герінгом, позначалися двома першими літерами його прізвища — «Ta».
За значний внесок у зміцнення оборони Рейху, отримав звання «Лідера військової економіки» (нім. Wehrwirtschaftsführers).
Наприкінці 1942 Курт Танк та інженер Ганс Мультгоп (нім. Hans Multhopp) очолили групу розробки нового передового проєкту турбореактивного винищувача Focke-Wulf. У 1945 підготовлений проєкт отримав позначення Ta 183. Винищувач став зразком для всієї повоєнної реактивної авіації подібного класу. Танк — автор дископодібного вертольота, який, проте, не був випробуваний[5].
8 квітня 1945 року Танк був захоплений британською секретною службою в Bad Eilsen[2].
Після війни Курт Танк залишився без роботи. У 1945 заснував власну фірму «Ingenieurbüro Tank». У вересні 1946 відбулася зустріч із Куртом Танком начальника ОКБ-1 (СРСР) Олехновича, який цікавився можливістю залучення його до проєктів бюро. Проте, після цього Танк із радянськими конструкторами на зв'язок більше не вийшов. Пізніше Танка намагалися залучити й англійці, але теж без результату.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ad/Tank_and_Peron.jpg/300px-Tank_and_Peron.jpg)
Наприкінці 1946 Танк під ім'ям професора Педро Матіса (ісп. Pedro Matthies) з командою фахівців через Данію, з документами, виданими офіційними особами цієї країни, виїхав до Аргентини. Розробляв на основі Focke-Wulf Ta 183 перший аргентинський реактивний винищувач I.Ae. 33 Pulqui II для уряду Хуана Перона[6]. Перший політ здійснено 16 червня 1950 випробувачем — капітаном Гільєрмо Вайсом[7]. Всього було побудовано 5 літаків, однак фінансова криза та катастрофа одного з них під час параду поклала кінець подальшим розробкам. Також було розроблено багатоцільовий літак «Уанкеро» та проєкт пасажирського авіалайнера «Кондор». У 1954 багато німецьких фахівців покинули Аргентину, серед них був і Танк.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b5/HAL-HF-24-Marut.jpg/300px-HAL-HF-24-Marut.jpg)
Конструктор переїхав до Індії. Спочатку працював директором Мадраського технологічного інституту, де одним із його учнів був Абдул Калам[8]. Пізніше уряд доручив йому розробку та побудову першого в історії цієї країни власного військового реактивного літака, винищувача-бомбардувальника HAL HF-24 «Marut» (укр. Дух Вітру). Прототип здійснив перший політ 17 червня 1961. Перший серійний екземпляр полетів у листопаді 1967. Літак застосовувався протягом 1971 у бойових діях на кордоні з Пакистаном, перебував на озброєнні ВПС Індії з 1961 по 1985. Останні літаки «Marut» були зняті з експлуатації в середині 1980-х років[9].
Танк здійснював загальне конструкторське супроводження й іншого проєкту винищувача — єгипетського легкого реактивного Helwan НА-300, створеного на базі літака Р-300, що проєктувався в Іспанії під керівництвом Віллі Мессершмітта[10].
Із Індії Танк у 1968 повернувся до Німеччини для роботи консультантом у компанії «Мессершмітт-Бельков-Блюм». Прожив свої останні роки в Берліні та Мюнхені. Помер 5 червня 1983 в Мюнхені, у віці 85 років. Після кремації прах Танка, згідно з його бажанням, було розвіяно над Ріо-де-ла-Плата.
- Залізний хрест 2-го і 1-го класу[11]
- Почесний хрест (Шварцбург)
- Почесний хрест ветерана війни з мечами[11]
- Почесне звання «Лідер воєнної економіки» (1939)
- Пам'ятна медаль Лілієнтальського товариства авіаційних досліджень (1940)
- Хрест Воєнних заслуг 2-го (1941) і 1-го класу з мечами[11]
- Титулярний професор (1943)
- Почесний щит гау (1944)
- Почесний доктор інженерних наук Берлінського вищого технічного училища (1945)
-
Ro VIII Roland
-
Focke-Wulf Fw 44
-
Focke-Wulf Fw 56
-
Focke-Wulf Ta 152
-
IAe 33 Pulqui II
-
I.Ae. 35 Huanquero
![]() | |
---|---|
![]() |
На обкладинці журналу «Adler» |
![]() |
Курт Танк із Джавахарлалом Неру |
![]() |
З міністром оборони Shri YB Chavan |
- ↑ Зараз Бидгощ (Польща)
- ↑ а б focke-wulf190.com. Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ luftwaffe-wings.jino.ru[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ people.su. Архів оригіналу за 5 листопада 2014. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ Таємниці Третього Рейху. Дисколети. Архів оригіналу за 18 лютого 2013. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ Стаття «АРГЕНТИНА: Старі руки, нові напрямки». Журнал [[Тайм (журнал)|TIME]], 23 жовтня 1950. Архів оригіналу за 16 квітня 2009. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ Сайт «Авіація Другої світової». Архів оригіналу за 3 травня 2013. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ Пізніше Абдул Калам став президентом Індії
- ↑ Сайт «AviaDejaVu». Архів оригіналу за 6 вересня 2013. Процитовано 27 лютого 2013.
- ↑ Сайт «Vert-mi8»[недоступне посилання з липня 2019]
- ↑ а б в Tank, Kurt Waldemar - TracesOfWar.com. www.tracesofwar.com. Архів оригіналу за 28 лютого 2019. Процитовано 28 лютого 2019.
- Авіація Другої світової [Архівовано 22 січня 2013 у Wayback Machine.]
- Народились 24 лютого
- Народились 1898
- Померли 5 червня
- Померли 1983
- Випускники Берлінського технічного університету
- Члени НСДАП
- Кавалери Залізного хреста 1-го класу
- Кавалери Залізного хреста 2-го класу
- Нагороджені почесним хрестом (Шварцбург)
- Нагороджені Почесним хрестом ветерана війни
- Кавалери хреста Воєнних заслуг I класу з мечами
- Кавалери хреста Воєнних заслуг II класу з мечами
- Лідери військової економіки (Третій Рейх)
- Німецькі авіаконструктори
- Німецькі винахідники
- Льотчики-випробувачі Німеччини
- Літаки Focke-Wulf
- Німецькі військовики Першої світової війни
- Члени Фрайкору
- Померли в Мюнхені
- Піонери авіації
- Доктори технічних наук
- Доктори наук Німеччини
- Викладачі Брауншвейзького технічного університету
- Кремовані