Суфизъм
Тази статия се нуждае от подобрение. Необходимо е: форматиране, оправяне на суров машинен превод и имена на латиница. Ако желаете да помогнете на Уикипедия, използвайте опцията редактиране в горното меню над статията, за да нанесете нужните корекции. |
- Заглавието на тази статия може да се сбърка със софизъм.
Суфизмът или тасаууф (на арабски: تصوّف, ṣūfīya, تَصَوُّف, tasawwuf; Sufismus, Sufitum, Sufik) е аскетично течение в исляма до 9 век, стремящо се към разкриването на негови скрити мистични измерения.[1][2][3] Последователите на суфизма се наричат суфии или дервиши.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3b/Attaar0.jpg/220px-Attaar0.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Preziosi_-_Dervi%C5%9F_cer%C5%9Fetor.jpg/220px-Preziosi_-_Dervi%C5%9F_cer%C5%9Fetor.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Whirling_Dervishes.jpg/220px-Whirling_Dervishes.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/1/13/Ney_mansur_turc.jpg)
Класическите суфистки учители дефинират суфизма като „учение, чиято цел е поправянето на сърцето и отвръщането му от всичко друго, освен от Аллах Теаля“[4] или като „учение, чрез което човек може да научи как да пътува в Божественото присъствие, да пречисти вътрешната си същност от нечистотата и да я разкраси с различни похвални черти“. Традиционни суфистки практики са повтарянето на имената на Аллах Теаля(зикр)[5] и аскетизма.
Суфизмът възниква и събира последователи сред мюсюлманите в края на 7 век като реакция срещу все по-светския характер на халифата на Умаядите. През следващото хилядолетие суфизмът се разпространява на няколко континента и сред различни култури, развиван първоначално на арабски, а след това и на персийски, турски и други езици.[6]
Най-ранните известни суфисти са самотни мистици, които привличат последователи със силата на личната си святост. Те обучават учениците си как да станат „приятели на Бога“, а онези, които постигат духовно осъществяване, на свой ред учат други. Постепенно неформалната връзка между учители и ученици се формализира с изграждането на тарики (ордени), които са свързани всеки с различен суфистки светец и могат да бъдат шиитски, сунитски, смесени или необвързани. Обикновено извеждат духовното си родословие от пророка Мохамед чрез неговия братовчед и зет Али ибн Абу Талиб, като най-важното изключение е орденът Накшбандия, който свързва началото си с първия халиф Абу Бакр.[7]. Орденът Кадир произлиза от Абд ал Кадир Джилани, орденът Рифаи – от Ахмад Рифаи и т.н.[8] В миналото суфистки ордени като Мевлеви, Накшбенди и Халвенти извършват мисионерска дейност и участват активно в разпространяването на исляма.
Дервиши
редактиранеПо пътя на един дервиш има следните станции, които той трябва да овладее:
- Schari'a („ислямски закон“)
- Tariqa („мистичния път“)
- Haqiqa („истина“)
- Ma'rifa („вяра“)
Суфистки учители
редактиране- Аттар 1142 – 1220 Нишапур, дн. Иран
- Мевляна Джалал ал-Дин Мухаммад Руми 1207 – 1273
Европа
редактиранеИзточна Европа
редактиране- Hüseyin Hilmi Işık (1911 – 2001 г., Турция)
- Mustafa Cerić (роден 1952 г., Босна и Херцеговина)
- Неджип Фазъл Късакюрек (1904 – 1983 г., Турция)
- Said Afandi al-Chirkawi (1937 – 2012 г., Дагестан, Русия)
- Саид Нурси (1878 – 1960 г., Турция)
Западна Европа
редактиране- Abdal Hakim Murad (роден 1960 г., Великобритания)
- Frithjof Schuon (1907 – 1998 г., Швейцария)
- Llewellyn Vaughan-Lee (роден 1953 г., Великобритания)
- Martin Lings (1909 – 2005 г., Великобритания)
- Muhammad Imdad Hussain Pirzada (роден 1946 г., Великобритания)
Северна Америка
редактиране- Hamza Yusuf (роден 1958 г., САЩ)
- Hisham Kabbani (роден 1945 г., САЩ)
- M. A. Muqtedar Khan (роден 1966 г., САЩ)
- Seyyed Hossein Nasr (роден 1933 г., САЩ)
- Zaid Shakir (роден 1956 г., САЩ)
Азия
редактиранеИзточна и Централна Азия
редактиране- Abdul Aleem Siddiqi (1892 – 1954 г., Сингапур)
- Muhammad Ma Jian (1906 – 1978 г., Китай)
- Syed Muhammad Naquib al-Attas (роден 1931 г., Малайзия)
Южна Азия
редактиране- Abdul Latif Chowdhury Fultali (1913 – 2008 г., Бангладеш)
- Akhtar Raza Khan (роден 1943 г., Индия)
- Meher Ali Shah (1859 – 1937 г., Индия)
- Qamaruzzaman Azmi (роден 1946 г., Индия)
- Shibli Nomani (1857 – 1914 г., Индия)
- Tahir-ul-Qadri (роден 1951 г., Пакистан)
Югозападна Азия
редактиране- Abdallah Bin Bayyah (роден 1935 г., Саудитска Арабия)
- Habib Ali al-Jifri (роден 1971 г., Йемен)
- Muhammad Alawi al-Maliki (1944 – 2004 г., Саудитска Арабия)
Левант и Африка
редактиране- Abd al-Hamid Kishk (1933 – 1996 г., Египет)
- Abdalqadir as-Sufi (роден 1930 г., Южна Африка)
- Gibril Fouad Haddad (роден 1960 г., Ливан)
- Muhammad ibn al-Habib (1876 – 1972 г., Мароко)
- Muhammad Sayyid Tantawy (1928 – 2010 г., Египет)
- Nuh Ha Mim Keller (роден 1954 г., Йордания)
- Wahba Zuhayli (роден 1932 г., Сирия)
Суфистки ордени
редактиранеИслямски ордени
редактиране- Ahiyya
- Alawiyyah
- Azeemia
- Aissaoua
- Badawiyya (Badawi)
- Kunta (Mauren), Baqqa'iyya
- Bayramiyya/Bayrami
- Bektaschiyya/Bektaschi
- Burhaniyya/Burhani
- Boutchichiya
- Chishtiyya/Chishti
- Dandarawiyya
- Darqawiyya/Darqawi
- Dhahabiyya
- Dscha'fariyya
- Dscherrahiyya/Dscherrahi
- Faruki
- Ghamkoliya (Naqshbandi/Qadri/Qalandari/Chishti/Suharwardi)
- Ghamkol Sharif (Naqshbandi/Qadri/Qalandari/Chishti/Suharwardi)
- Ghamkoliya Iqbaliya (Naqshbandi/Qadri/Qalandari/Chishti/Suharwardi)
- Ghamkoliya Nooriya (Naqshbandi/Qadri/Qalandari/Chishti/Suharwardi)
- Haziriyya/Haziri
- Haksariyya
- Hayatiyya/Hayati
- Isma'iliyya
- Khalwatiyya/Halveti
- Khatmiyya
- Kubrawiyya
- Maktab Tarighat Oveyssi Shahmaghsoudi
- Malamiyya/Malami
- Mevleviyya/Mevlevi
- Mouridiyya/Muriden
- Nadiriyya/Nadiri
- Naqschbandiyya/Naqschbandi
- Nasiriyya
- Nimatullahi
- Nur Ashki Jerrahi Sufi Order
- Nuraniyya
- Nurbakhshiyya/Nurbakhshi
- Qadiriyya/Qadiri
- Ramazaniyya/Ramazani
- Raschidiyya
- Rifaiyya/Rifai, Rufaiyya/Rufai
- Safawiyya
- Salihiyya
- Sanussiyya/Senussi
- Suhrawardiyya/Suhrawardi
- Schadhiliyya
- Tidschani/Tidschaniyya
- Yaschrutiyya
- Yeseviyya/Yesevi-Tariqa
Неислямски ордени
редактиране- Sufi Movement International
- Sufi Order International
- Sufism Reoriented
- Golden Sufis
Литература
редактиране- James Fadiman, Robert Frager, Essential Sufism. HarperOne, New York 1999, ISBN 978-0-06-251475-2
- Reynold A. Nicholson, Studies in Islamic Mysticism. Cambridge University Press, Cambridge 1979, ISBN 978-0-521-29546-8
- Yaşar Nuri Öztürk, The Eye of the Heart. An Introduction to Sufism and the Tariqats of Anatolia and the Balkans
- ʿAbd al-Qadir as-Sufi, Was ist Sufismus? Eine Einführung in Geschichte, Wesen und meditative Praxis der islamischen Mystik. O. W. Barth, Bern/München/Wien 1996, ISBN 3-502-65496-4.
- Éric Geoffroy, Initiation au soufisme. Fayard, Paris 2004, ISBN 2-213-60903-9.
Източници
редактиране- ↑ Godlas, Alan. Sufism -- Sufis -- Sufi Orders: Sufism's Many Paths // uga.edu. University of Georgia, 2011. Посетен на 6 октомври 2011. (на английски)
- ↑ Keller, Nuh Ha Mim. How would you respond to the Claim that Sufism is bid'a? // masud.co.uk. masud.co.uk, 1995. Посетен на 6 октомври 2011. (на английски)
- ↑ Fattani, Zubair. The meaning of Tasawwuf // islamicacademy.org. islamicacademy.org, 2011. Посетен на 6 октомври 2011. (на английски)
- ↑ Zarruq, Ahmed et al. The Principles of Sufism. Amal Press, 2008. (на английски)
- ↑ Ibn al-ʻArabī, Muhyiddin et al. A Prayer for Spiritual Elevation and Protection. Anqa Publishing, 2007. ISBN 9780953451302. (на английски)
- ↑ Sells, Michael Anthony. Early Islamic mysticism: Sufi, Qurʼan, Miraj, poetic and theological writings. Paulist Press, 1996. ISBN 9780809136193. p. 1. (на английски)
- ↑ Kabbani, Muhammad Hisham. Classical Islam and the Naqshbandi Sufi Tradition. Islamic Supreme Council of America, 2004. ISBN 1930409230. p. 557. (на английски)
- ↑ Смоули, Ричард; Кини, Джей. Скритата мъдрост. Пътеводител в западните духовни традиции. Кибеа, 2009, с. 274
Външни препратки
редактиране- Alan Godlas, Sufism’s Many Paths
- Yahya M. Michot: Islamic Spirituality Архив на оригинала от 2010-05-27 в Wayback Machine.; Hartford Seminary
- Seyyed Hossein Nasr, Mystical philosophy in Islam, in: Routledge Encyclopedia of Philosophy
- M. Vaziri, Bibliographie: Islamische Philosophie und Mystizismus Microsoft Word-Dokument
- Nimet Seker, Jüdische und islamische Mystik: Auf dem Sufi-Pfad in jüdischem Gewand Архив на оригинала от 2010-08-05 в Wayback Machine.
- International Association of Sufism Архив на оригинала от 2019-09-20 в Wayback Machine.
- Sufi Live