Централно командване на въоръжените сили на САЩ
Централно командване на Въоръжените сили на САЩ USCENTCOM | |
![]() Емблемата на Централното командване | |
Информация | |
---|---|
Активна | от 1 януари 1983 |
Държава | САЩ |
Тип | единно командване |
Гарнизон/щаб | Тампа, Флорида |
Командири | |
Генерал | Майкъл Курила |
Изтъкнати командири | Генерал Норман Шварцкопф-мл. |
Централно командване на Въоръжените сили на САЩ USCENTCOM в Общомедия |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e0/DesertStormMap_v2.svg/280px-DesertStormMap_v2.svg.png)
Централното командване на САЩ (на английски: United States Central Command; USCENTCOM или CENTCOM) е единно командване в състава на Въоръжените сили на САЩ, отговарящо за планирането на операциите и управлението на американските войски в случай на военни операции в Близкия изток, Източна Африка и Централна Азия. Централното командване е създадено на 1 януари 1983 г. и е една от единадесетте подобни структури в рамките на Министерството на отбраната на САЩ. Основният щаб се намира във военновъздушната база MacDill (Тампа, Флорида). От 2002 г. изнесеният щаб на командването се намира във военновъздушната база Ал Удейд в околностите на град Доха в Катар.
Зоната на отговорност на Централното командване се простира на територията на 21 държави (Афганистан, Бахрейн, Египет, Израел, Йордания, Ирак, Иран, Йемен, Казахстан, Катар, Кувейт, Киргизстан, Ливан, ОАЕ, Оман, Пакистан, Саудитска Арабия, Сирия, Таджикистан, Туркменистан, Узбекистан), както и международни води (Червено море, Персийски залив, западната част на Индийския океан).
На Централното командване е подчинен щабът на Пети флот в Бахрейн, който отговаря за координацията на действията с Международната коалиция за морска безопасност.
През 2019 г. Върховният съвет за национална сигурност на Иран определи Централното командване като терористична организация.[1][2]
История
[редактиране | редактиране на кода]Иранската революция от 1979 г. и навлизането на съветските войски в Афганистан заставиха Пентагона да създаде Централно командване в Близкия изток (т.нар. Обединена група сили за бързо реагиране).[3]
Ирано-иракската война и борбата с мините в Персийския залив стават първите бойни операции на Централното командване.[3] През 1987 г. американски моряци вземат под своя защита 11 кувейтски танкера. През 1990 г., след нападението срещу Кувейт от армията на Садам Хюсеин, бронетанковите дивизии на САЩ са прехвърлени от Германия към южните граници на Ирак.[4] На 17 януари 1991 г. започва операция „Пустинна буря“, по време на която територията на Кувейт е освободена, а иракските части са напълно разбити до 27 февруари.[5]
Терористичните атентати от 11 септември 2001 г. стават прелюдия към международната война срещу тероризма, известна в страните от НАТО също като операция „Трайна свобода“. На 7 октомври 2001 г. започва нахлуването на страните от Алианса в Афганистан. На 19 март 2003 г. войната между САЩ и Ирак се подновява. На 13 декември 2003 г. в малко селце близо до Тикрит части от 4-та пехотна дивизия на САЩ задържат брадат старец, който скоро е идентифициран като някогашния страховит владетел на страната Садам Хюсеин. След поредица от процеси бившият иракски президент е екзекутиран чрез обесване на 30 декември 2006 г.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d8/YPG_and_US_army_Hassaka_1-5-2017.jpg/280px-YPG_and_US_army_Hassaka_1-5-2017.jpg)
Раждането на Ислямската държава в Ирак и Леванта през лятото на 2014 г. допринася за създаването на нова военна коалиция против арабските терористични отряди. Силите на Централното командване заемат отначало Иракски, а през есента на 2014 г. – и Сирийски Кюрдистан.[6]
Изострянето на американо-иранските взаимоотношения настъпва през декември 2019 г. След поражението в изборите на републиканската администрация на Доналд Тръмп се наблюдават определени отстъпки пред местните политически сили; така например, през лятото на 2021 г. са изтеглени всички американски войски от Афганистан, а към декември 2021 г. приключва своята дейност съвместната обединена оперативна група – операция „Непоколебима решителност“ в Багдад, като остават само около 2,5 хил. военни съветника в базите около Ербил.
Състав
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/73/USAE_Special_Operations_Joint_Task_Force_Afghanistan_SSI_2013-04-30.png/125px-USAE_Special_Operations_Joint_Task_Force_Afghanistan_SSI_2013-04-30.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/CENTCOM_commander_hosts_Israel_Defense_Forces_senior_leaders.jpg/300px-CENTCOM_commander_hosts_Israel_Defense_Forces_senior_leaders.jpg)
В момента Централното командване наблюдава всички военни операции на САЩ в Ирак, Сирия, Йемен и Афганистан.
- Централно командване на Армията на САЩ (United States Army Central (ARCENT)) – дислокация на щаба в авиобазата Шоу (Южна Каролина)
- Централно командване на силите на морската пехота на САЩ (United States Marine Forces Central Command) – дислокация на щаба в авиобазата Макдил (Флорида).
- Централно командване на ВМС на САЩ (United States Naval Forces Central Command) – дислокация на щаба в главната оперативна база в Бахрейн (Бахрейн).
- Централно командване на ВВС на САЩ (United States Air Forces Central Command) – дислокация на щаба в авиобазата Шоу (Южная Каролина)
- Централно командване за специални операции на САЩ (Special Operations Command Central) – дислокация на щаба в Кабул (Афганистан).
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Иран признал армию США террористической организацией // РБК. Архивиран от оригинала на 2019-07-13. Посетен на 2019-06-24.
- ↑ Aresu Eqbali in Tehran and Sune Engel Rasmussen in Copenhagen. Iran Labels U.S. Central Command a Terrorist Organization // WSJ. Архивиран от оригинала на 2020-10-21. Посетен на 2019-06-24. (на английски)
- ↑ а б Anthony Cordesman, USCENTCOM Mission and History Архив на оригинала от 2015-11-23 в Wayback Machine., Center for Strategic and International Studies, August 1998
- ↑ Swain, Richard Moody. Lucky War: Third Army in Desert Storm. U.S. Army Command and General Staff College Press, 1997. ISBN 9780788178658. с. 6.
- ↑ Norman Schwarzkopf. It Doesn't Take a Hero. Bantam Books paperback edition, 1993. ISBN 0-553-56338-6. с. 336.
- ↑ U.S. Central Command Twitter feed appears hacked by Islamic State sympathizers // Reuters. 2015-01-12. Архивиран от оригинала на 2022-04-02. Посетен на 2015-01-12.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Официален сайт на Централното командване
- Юрченко В. П. Объединенное Централно командване вооруженных сил США
|
В другоезична версия има по-пълна статия United States Central Command(англ.) Можете да помогнете на проекта, разширявайки статията чрез превод. |