Àrab beduí
Tipus | llengua, dialecte i llengua viva ![]() |
---|---|
Dialecte de | àrab peninsular ![]() |
Ús | |
Autòcton de | Governació de Betlem, Governació de Jerusalem i Governació de Jericó ![]() |
Estat | Egipte, Jordània, Síria, Israel i Estat de Palestina ![]() |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengües afroasiàtiques llengües semítiques àrab ![]() | |
Característiques | |
Sistema d'escriptura | alfabet àrab ![]() |
Codis | |
ISO 639-3 | avl ![]() |
Glottolog | east2690 ![]() |
Ethnologue | avl ![]() |
IETF | avl ![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b4/Bedawi_of_the_Kishon.jpg/220px-Bedawi_of_the_Kishon.jpg)
L'àrab beduí o dialecte beduí de l'Egipte oriental i del Llevant (àrab: اللهجة البدوية, al-lahja al-badawiyya) és una de les variants de l'àrab, parlada pels beduïns a la península del Sinaí, Jordània, Israel, Franja de Gaza, Cisjordània i Síria.
Segons la classificació de Bruce Ingham i Heikki Palva, els dialectes de la península de Sinaí i del desert de Nègueb, i també els dialectes de la Jordània meridional, la costa oriental del golf d'Àqaba i d'algunes regions del nord-oest d'Aràbia Saudita pertanyen als dialectes aràbics nord-occidentals.[1] El nombre total de parlants dels dialectes egipcis orientals i dels dialectes beduïns llevantins és d'1.690.000 persones, de les quals 860.000 es troben a la península del Sinaí (Egipte), 700.000 a Jordània (bàsicament la part oriental), 70.000 a Síria (governacions d'As-Suwayda i de Dar'a) i 10.000 a Palestina (desert de Judea i tot al llarg del riu Jordà).[2]
Referències
[modifica]- ↑ Kees Versteegh. The Arabic Language, p. 192. ISBN 9780748645282.
- ↑ «Arabic, Eastern Egyptian Bedawi Spoken». Ethnologue. [Consulta: 28 agost 2015].