Teobromina
![]() | |
Dades clíniques | |
---|---|
Grup farmacològic | purine alkaloid (en) ![]() ![]() ![]() |
Codi ATC | C03BD01 R03![]() ![]() |
Dades químiques i físiques | |
Fórmula | C₇H₈N₄O₂ |
Massa molecular | 180.166 |
Punt de fusió | 351 °C i 348 °C ![]() |
Estat legal | |
R. dispensació |
|
Identificadors | |
3,7-dihidro-3,7-dimetil-1H-purina-2,6-diona
| |
Número CAS | 83-67-0 |
PubChem (CID) | 5429 |
DrugBank | DB01412 ![]() |
ChemSpider | 5236 ![]() |
UNII | OBD445WZ5P ![]() |
KEGG | C07480 ![]() |
ChEBI | 28946 ![]() |
ChEMBL | CHEMBL1114 ![]() |
PDB ligand ID | 37T ![]() |
AEPQ | 100.001.359 |
La teobromina és un alcaloide de la família de la metilxantina, que inclou a més els compostos similars; teofil·lina i cafeïna. El nom prové del gènere de la planta que més el conté, la Theobroma cacao, el cacau. Fou aïllat per primera vegada el 1841 pel químic rus Aleksandr Abràmovitx Voskressenski.
Descripció
[modifica]Principal alcaloide del cacau, present entre l'1,5 al 3 % en les llavors de cacau en forma de base. També present al té i la nou de cola. S'extreu generalment de la pellofa del cacau que en conté entre el 0,7 i l'1,2 %.
Solubilitat
[modifica]1 gram es dissol en 2000 ml d'aigua, 150 ml d'aigua bullent, 2220 ml d'etanol al 95%. Soluble en hidròxids alcalins i àcids concentrats, moderadament soluble en amoníac. Gairebé insoluble en benzè, èter, cloroform i tetraclorur de carboni. Forma sals que es descomponen en aigua i derivats amb bases que són més estables com ara una barreja equimolecular amb acetat de sodi i una molècula d'aigua i una sal doble amb calci i salicilat de sodi.
Activitat terapèutica
[modifica]Diürètic, broncodilatador, cardiotònic
Toxicitat
[modifica]La teobromina es troba en altes concentracions en el cacau. S'han realitzat assagis clínics en humans amb dosis de més 1000 mg sense efectes nocius. Tot i que la teobromina és tòxica en certs animals domèstics com gossos i gats. Una dosi petita pot causar arrítmies cardíaques i convulsions, així com la mort.[1]