Ed Bradley
Ed Bradley | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Edward Rudolph Bradley, Jr. |
Narození | 22. června 1941 Filadelfie |
Úmrtí | 9. listopadu 2006 (ve věku 65 let) New York |
Příčina úmrtí | leukemie |
Alma mater | Cheyney University of Pennsylvania Mount Saint Charles Academy |
Povolání | válečný zpravodaj, novinář, spisovatel a White House correspondent |
Zaměstnavatel | CBS News (1971–2006) |
Ocenění | Cena George Polka (1979) Peabodyho cena Edward Murrow Award Alfred I. duPont–Columbia University Award Cena Emmy … více na Wikidatech |
Choť | Priscilla Coolidge (1981–1984) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Edward Rudolph "Ed" Bradley, Jr. (22. června 1941, Filadelfie – 9. listopadu 2006, New York) byl americký novinář. Proslavil se především moderováním pořadu 60 Minutes (od roku 1981 až do smrti) na stanici CBS News. Byl prvním černošským zpravodajem z Bílého domu a prvním Afroameričanem, který měl vlastní publicistický pořad v americké televizi (CBS Sunday Night News with Ed Bradley). Do CBS nastoupil roku 1971, rok byl zpravodajem v Paříži a hned poté byl poslán do Vietnamu, aby se stal válečným reportérem v pozdní fázi Vietnamské války. Připravoval mj. i slavnou reportáž z Pádu Saigonu, tedy definitivního ústupu amerických vojsk roku 1975. K jeho slavným reportážím z jihovýchodní Asie patřila i ta o kambodžských uprchlících ("The Boat People"), upozornila světovou veřejnost na problém brutálního režimu Rudých Khmerů. V Kambodži byl rovněž zraněn výbuchem granátu.[1] Po tomto incidentu se vrátil do USA. Již jako domácí zpravodaj vyvolal velký ohlas svou reportáží o znásilnění na Duke University. Jeho velkým tématem byl také skandál se zneužíváním dětí v katolické církvi.[2] K jeho slavným rozhovorům patří ten s Bobem Dylanem či teroristou Timothy McVeighem.[3] Slavným bylo též jeho interview s Michaelem Jacksonem z roku 2003, kde zpěvák poprvé promluvil o svých milostných vztazích s dětmi. Za svou kariéru Bradley získal 19 televizních cen Emmy, tu poslední, v roce 2003, za celoživotní dílo.[4]
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]V tomto článku byl použit překlad textu z článku Ed Bradley na anglické Wikipedii.
- ↑ Ed Bradley | American journalist. Encyclopedia Britannica. Dostupné online [cit. 2017-07-26]. (anglicky)
- ↑ SULLIVAN, Patricia. Ed Bradley of '60 Minutes' Dies at 65. The Washington Post. 2006-11-10. Dostupné online [cit. 2017-07-26]. ISSN 0190-8286. (anglicky)
- ↑ Ed Bradley. Biography.com [online]. [cit. 2017-07-26]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-03-15. (anglicky)
- ↑ STEINBERG, Jacques. Ed Bradley, TV Correspondent, Dies at 65. The New York Times. 2006-11-10. Dostupné online [cit. 2017-07-26]. ISSN 0362-4331. (anglicky)
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Ed Bradley na Wikimedia Commons
- Encyklopedické zdroje na Encyclopedia.com