Horolezectví
Horolezectví | |
---|---|
![]() Lezec s množstvím jistících prostředků na ledové stěně | |
Disciplíny | |
horolezectví, sportovní lezení, bouldering, ledolezení, skialpinismus | |
Vrcholné soutěže | |
Mistrovství světa v ledolezení | 2024 |
Mistrovství světa ve sportovním lezení | 2023 |
Mistrovství světa ve skialpinismu | 2023 |
Mezinárodní federace | |
Název | Mezinárodní horolezecká federace (UIAA) |
Web | Theuiaa.org |
Národní svaz | |
Název | Český horolezecký svaz (ČHS) |
Založen | 1993 |
Web | Horosvaz.cz |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/41/Heckel_climbing_3.jpg/230px-Heckel_climbing_3.jpg)
foto Vilém Heckel
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Escalda_en_Fitz_Roy%2C_Chalt%C3%A9n_-_Argentina.jpg/230px-Escalda_en_Fitz_Roy%2C_Chalt%C3%A9n_-_Argentina.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9c/Climbing_0.jpg/230px-Climbing_0.jpg)
Horolezectví je druh sportu, který zahrnuje širokou škálu činností, zejména vertikální pohyb v přírodním i umělém prostředí. U některých způsobů existují specifická pravidla lezení.
Historie
[editovat | editovat zdroj]Historie v horolezení sahá až do daleké minulosti. Počátky specializovaného horolezení můžeme datovat až do 16. století, kdy se obzvlášt v Alpách začal vzkvétat lov kamzíků nebo sběr minerálů.
První příručka pro horolezce
[editovat | editovat zdroj]První metodickou příručku pro horolezce, která v té době byla spíše pojednání napsal J. Simlera z Curychu s názvem: „O těžkostech cestování v Alpách“, která obsahovala poznatky o přírodních, morfologických ba i o povětrnostních podmínkách, zahrnovala i řadu utříděných rad, například jak se vyrovnat s lavinovým nebezpečím, jak se vyhnout trhlinám na ledovcích, ale i jak používat lana a boty opatřené hroty.
Začátky sportovního lezení
[editovat | editovat zdroj]Až v 19. století lidé začali mít ambice sportovně zdolávat hory. Po zdolání většiny vrcholů ve známých a dostupných velehorách, zůstaly v Evropě nedobyty pouze nejtěžší štíty a po nich už následovalo jen hledání nových obtížnějších cest na vrcholy již dobyté.[1] Právě v té době došlo k vzniku horolezeckého sportu. V jeho dalším vývoji mělo velký vliv rozkvet profesních sdružení horských vůdců a první horolezecké spolky. Ovšem sportovní cíle leželi především v Alpách, odkud může pocházet termín „skialpinismus“.
Druhy horolezectví
[editovat | editovat zdroj]Horolezectví lze dělit podle terénu, na kterém se leze:
- bouldering, lezení bez lana obvykle nízko nad zemí.
- sportovní lezení krátkých cest na skalách.
- pískovcové lezení je specifická varianta sportovního lezení se zvláštními pravidly[2] a způsoby jištění[3] reflektujícími specifické vlastnosti pískovců.
- bigwall, vícedélkové až vícedenní cesty na skále.
- drytooling, překonávání skalních partií s mačkami a cepíny, jako při lezení ledů.
- výškové horolezectví (ve vysokých velehorách)
- buildering, lezení po budovách a mostech.
- závodní lezení, závodí se v boulderingu, lezení na obtížnost (lead), rychlolezení, ledolezení/drytoolingu na obtížnost, ledolezení na rychlost.
- Volné lezení neboli free climbing, je způsob horolezectví, kdy lezec nevyužívá lezeckých pomůcek k postupu, ale jen k jištěn vůči pádu.
- Lezení bez jištění neboli free solo climbing, je způsob horolezectví, kdy lezec nevyužívá lezeckých pomůcek ani k jištěn vůči pádu.
Horolezci nepůsobící na horách se někdy označují jen jako lezci. Pro pohyb na horách se také používá označení alpinismus, skialpinismus (kombinace horolezectví a lyžování) a jiné.
Různé podmínky přinášejí různé problémy i taktiky při jejich překonávání. Obecně horolezectví na horách přináší náročnější klimatické podmínky, větší nároky na odolnost a větší nebezpečí. Vysoká nadmořská výška znamená snížený tlak, nedostatek kyslíku a riziko výškové nemoci. Ve sportovně pojatém lezení na skalách, umělých stěnách a boulderingu se zase provádějí různé náročné pohyby („kroky“) vyžadující mimo jiné extrémní sílu a koordinaci pohybů s využitím přenášení váhy a rozkladu působení sil. Základem pohybu při lezení je pravidlo tří pevných bodů, některé pokročilejší techniky však nevyžadují oporu tří končetin při pohybu (například visy za ruce či koleno, dynamické skoky, nebo při drytoolingu zavěšení za koleno v lokti při visu za cepín).
Horolezci používají horolezecké náčiní k zabránění úrazu a smrti následkem pádu. Mezi typické horolezecké náčiní patří například lano, karabina, cepín, sedací úvaz.
Obecně se horolezectví považuje za nebezpečný sport, ale to platí jen pro určité způsoby lezení. Například lezení na umělé stěně nebo po pevné skále s fixním jištěním může být bezpečnější.
Vybavení horolezce
[editovat | editovat zdroj]- Sedací úvaz, jinak též sedák
- Hrudní úvaz, též prsák
- Horolezecké lano
- Lanová brzda nebo slaňovací osma – též jistící prostředek nebo jistítko (např. „kyblík“)[4]
- Cepín a mačky
- Lezečky nebo pohorky
- Blokant
- Přilba
- Skoby, kladivo nebo kladivocepín
- Karabina
- Expreska
- Lékárnička[5]
- Magnésium v pytlíku (hovorově též „maglajs“, „magi“, „mádžo“ či „mágo“) – na pískovcových skalách je zakázaný[6]
Podle druhu a délky túry přichází v úvahu ještě bivakovací vybavení:
- Žďárák, spací pytel, čelová lampa, karimatka nebo nafukovací podložka, přenosný vařič, ešus a řada dalších předmětů praktické denní potřeby podle výšky, očekávaných teplot a délky výstupu[7]
Styly přelezu
[editovat | editovat zdroj]Ve sportovně pojatém lezení je pro hodnotu výkonu důležitý tzv. styl přelezu.
- On sight (OS) – přelez stylem RP takzvaně na první pohled, tedy bez předchozího seznámení s cestou. Lezec nesmí ani pozorovat ostatní při zdolávání stejné trasy nebo si od nich nechat radit kroky. Je nejvýše uznávaným stylem pro přelezení cesty. V současné době se v důsledku lezení maximálně obtížných cest v převisech a stropech jako OS připouští i přelezy cest s trvale nainstalovanými expreskami v nýtech a za překážku se nepovažují ani obílené chyty od magnezia z předchozích přelezů, i když striktně vzato by měl být takovýto styl označen jako PP (viz dále). Důvodem pro tuto změnu je nemožnost vycvakávání expresek v silně převislých stěnách po každém pokusu.
- Flash – přelez stylem RP na první pokus bez odsednutí. Lezec už viděl cestu lézt někoho jiného (počítá se i zhlédnutí na videu), nebo mu někdo při lezení radí.
- Rot punkt, Red point (RP) – lezec je jištěn pomocí lana zdola, začíná pod cestou bez připravených expresek či jiných prostředků. Zakázáno je odpočívání na jistících bodech. Po případném pádu končí pokus o vylezení dané cesty. Lezec má možnost se s cestou blíže seznámit ještě před nástupem. V současné době se v důsledku lezení maximálně obtížných cest v převisech a stropech jako RP připouští i přelezy cest s trvale nainstalovanými expreskami v nýtech, i když striktně vzato by měl být takovýto styl označen jako PP (viz dále). Důvodem pro tuto změnu je nemožnost vycvakávání expresek v silně převislých stěnách po každém pokusu.
- Pink point (PP) – lezec je jištěn pomocí lana zdola, v jistících bodech už jsou nacvakány expresky, což činí výstup poněkud lehčím než v případě RP. Zakázáno je odpočívání na jistících bodech. Po případném pádu končí pokus o vylezení dané cesty. Lezec má možnost se s cestou blíže seznámit ještě před nástupem.
- Rotkreuz (RK, též Red Cross) – po pádu lezec nechá lano v posledním dosaženém jištění a po spuštění do místa, kde se dá stát bez pomoci rukou (no hand rest), případně na zem, cestu doleze bez odpočinku.
- All free (AF) – povolen je odpočinek na jistících bodech, po pádu se může pokračovat ve výstupu a je možnost prostudovat si plánovanou trasu.
- Top rope (TR nebo Red circle, RC) – lezec je jištěn pomocí lana shora, které prochází jištěním nad lezcem. Ten se tak nevystavuje riziku pádu, s výjimkou kyvadlového pádu, pokud není jištění přímo nad lezcem.
- Free solo (FS) – lezec není nijak jištěn. Oproti jiným způsobům je psychicky náročnější a riskantnější. Vzhledem k psychické náročnosti jde o nejnáročnější způsob přelezení, vzhledem k rizikům není příliš praktikován. Poněkud bezpečnější verzí je Deep water solo (DWS), kdy se bez jakéhokoli jištění zdolávají cesty nad hlubokou vodou. Lezec zde riskuje pouze pád do vody.
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ Historie horolezectví [online]. 2010-10-10 [cit. 2024-04-04]. Dostupné online.
- ↑ pravidla pískovcového lezení. skaly.horosvaz.cz [online]. [cit. 2012-05-31]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-12-11.
- ↑ Jak smyčkovat na písku
- ↑ Přehled jisticích pomůcek a jejich vlastností
- ↑ Lékárnička horolezce
- ↑ Skalní oblasti ČR Archivováno 11. 11. 2011 na Wayback Machine. momentální stav povolení čí zákazu lezení s magnéziem
- ↑ Seznam věcí na víkend ve skalních horách s blízkým nástupem
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- MAŠÁT, Martin. Hřebeny a okolí : horolezecký průvodce s útržky historie. 1. vyd. [s.l.]: Martin Mašát, 2020. 180 s. ISBN 978-80-270-6849-4. Kapitola Začátky lezení v okolí Prahy; Přehled prvních známých horolezeckých výstupů.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Alpinismus
- Olympijská cena za horolezectví
- Stupnice obtížnosti (horolezectví)
- Svaz československých horolezců
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu horolezectví na Wikimedia Commons
Téma Horolezectví ve Wikicitátech
- Český horolezecký svaz
- Pravidla lezení a seznam horolezeckých skal
- Historie českého horolezectví
- EuroClimbing.com – horolezecký server
- Lezec.cz – horolezecký server
- HoryInfo.cz – horolezecký server
- LezeckaRevue.cz – horolezecký server
- Horydoly.cz – horolezecké články na outdoorovém serveru
- Adrex.com – horolezecké články na outdoorovém serveru
- Horolezecká metodika
- ČSN 83 26 10 - Nová norma zabývající se uzlováním
- https://horolezeckametodika.cz/historie-horolezectvi