Isaac Asimov
Isaac Asimov | |
---|---|
![]() Asimov vuonna 1965. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 2. tammikuuta 1920 Petrovitši, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto[1] |
Kuollut | 6. huhtikuuta 1992 (72 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat |
Kirjailija | |
Salanimi | Paul French [2] |
Tuotannon kieli | englanti |
Tyylilajit | tieteiskirjallisuus |
![]() Nimikirjoitus |
|
Palkinnot | |
Aiheesta muualla | |
www.asimovonline.com | |
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta |
|
Isaac Asimov (alk. Isaak Judovitš Ozimov (ven. Исаак Юдович Озимов); 2. tammikuuta 1920 Petrovitši, Venäjän SFNT, Neuvosto-Venäjä – 6. huhtikuuta 1992 New York, New York Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija ja biokemisti.
Parhaiten hänet tunnetaan tieteis- ja tiedekirjoistaan. Hän julkaisi noin 500 teosta. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Säätiö-sarja ja Robotti-sarja, jossa Asimov esitteli keksimänsä robotiikan kolme pääsääntöä.
Asimovia pidetään yhtenä merkittävimmistä tieteiskirjailijoista. Hänen nimeään juhlistaa vieläkin Asimov’s Science Fiction -niminen tieteislehti. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.[3]
Elämä
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Isaac Asimov syntyi Petrovitšissä, Smolenskin alueella, Neuvosto-Venäjällä [4] ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Isaacin äiti [5] Anna Rachel (os. Berman) ja isä Judah Asimov, joka toimi myllärinä. Isaacin nimi tulee Annan isän, Isaac Bermanin, mukaan.[6]
Perheessä oli kaksi nuorempaa lasta, sisar Marcia (Manja,[7] 1922–2011)[8] ja veli Stanley 1929–1995)[9][10].
Asimovin perhe matkusti Liverpoolin kautta RMS Baltic -matkustajalaivalla Yhdysvaltoihin jonne he saapuivat 3. helmikuuta 1923[11] kun Isaac oli vasta 3-vuotias. Asimovien perheen kotikieli oli jiddiš ja myöhemmin englanti, joten Isaac ei koskaan oppinut puhumaan venäjää[12]
Isaac Asimov aloitti lyhyiden tieteistarinoiden kirjoittamisen jo teini-ikäisenä ja ensimmäisen tarinansa Marooned Off Vesta hän sai myytyä vuonna 1938 Amazing Stories -lehdelle.[1]
15-vuotiaana Asimov ryhtyi opiskelemaan kemiaa Columbian yliopistossa. Hän kuitenkin keskeytti opinnot työskennelläkseen puolustusvoimille toisen maailmansodan aikana, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan ja valmistui tohtoriksi vuonna 1948.[13] Asimov on toiminut biokemian professorina. Hänen tieteelliseen uraansa sisältyy tutkimusta muun muassa kinetiikan ja valokemian parissa.[13]
Asimov oli myös mukana perustamassa kansainvälistä CSICOP- eli Committee for the Scientific Investigation of Claims of the Paranormal -skeptikkojärjestöä vuonna 1976. Järjestön tavoitteena on tutkia puolueettomasti paranormaaleja ilmiöitä koskevia väitteitä, julkaista näiden tutkimusten tuloksia Skeptical Inquirer -lehdessä ja näin saada laajempi yleisö arvostamaan tieteellistä tutkimusta.
Tieteiskirjailijana
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bf/Heinlein-decamp-and-asimov.jpg/250px-Heinlein-decamp-and-asimov.jpg)
Novelli ”Yö saapuu” (1941) nosti Asimovin tieteiskirjallisuuden harrastajien keskuudessa kuuluisaksi nimeksi. Novellissa esitellään maailma, jolla on kuusi aurinkoa, ja joka pysyy koko ajan päivän valossa. Joka kahdestuhannes vuosi tapahtuu kuitenkin pimennys, joka paljastaa maailman asukkaille heidän todellisen asemansa kaikkeudessa. Myöhemmin Asimov laajensi novellin yhdessä Robert Silverbergin kanssa kirjaksi, joka myös on nimeltään Yö saapuu (1990). Tämä kirja oli kuitenkin erityylinen kuin Asimovin suosioon nostanut novelli.
Science fictionin alueella tunnetuimpia ovat Säätiö- ja Robotti-sarjat. Asimovin robottitarinoista on ilmestynyt suomeksi valikoima Robotit.
Vuonna 1972 Asimov teki paluun tieteiskirjailijana romaanilla Itse jumalat. 1980-luvulla hän kirjoitti Säätiö- ja Robotit-sarjoihin useita jatko-osia.
Robotti-sarja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Novelleista ja romaaneista koostuvassa robottisarjassaan Asimov esitteli ”robotiikan kolme pääsääntöä”, jotka hän laati yhdessä sf-toimittaja John W. Campbellin kanssa.[14] Asimov kertoi että hän muisti nuorena lukeneen paljon tieteistarinoita, joissa robotit yleensä esitettiin vaarallisina ja pelottavina. Asimov piti enemmän tarinoista, joissa robotit kuvattiin sympaattisemmassa valossa. Erityisesti vuonna 1938 ilmestyneet Eando Binderin ”I, Robot” ja Lester del Reyn ”Helen O’Loy” inspiroivat Asimovia, joka kirjoitti ensimmäisen robotti-tarinansa vuonna 1939. Asimovin novelli ”Robbie” sai Asimovin kehittämään maailman jossa robotteja valmistettiin teollisesti. Nämä robotit oli suunniteltu niin että ne olisivat turvallisia. Asimov loi aivan uudentyyppisen robotti-tarinan, joka pian levisi muidenkin tieteiskirjailijoiden piiriin. Asimov tuli myös luoneeksi uuden sanan ”robotiikka”, vaikka hän luuli sen olleen jo käytössä kun hän käytti sitä tarinassa Runaround vuonna 1942. Samassa tarinassa tekivät myös ensiesiintymisensä robotiikan kolme pääsääntöä. Aikaisemmin niihin oli vain viitattu.[15]
Robottinovelleissa keskeinen hahmo on usein robottipsykologi Susan Calvin. Robottisarjaan kuuluvissa romaaneissa Teräsluolat (1954), Alaston aurinko (1957) ja Aamunkoiton robotit (1983) päähenkilöinä ovat maassa asuva etsivä Elijah Baley ja humanoidirobotti R. Daneel Olivaw, jotka ratkovat eri planeetoilla tehtyjä murhia, joihin liittyvät tavalla tai toisella robotit. Planeettojen omat, muista poikkeavat kulttuurit ja robotiikan säännöt muodostavat kirjoissa säännönmukaisuuden, jota kiertämällä rikos on kyetty tekemään.
Näissä romaaneissa robottitarinat on sijoitettu kauas tulevaisuuteen, jossa ihmiskunta on jakaantunut useita siirtokuntia toisille planeetoille perustaneisiin, robotteja käyttäviin avaruuslaisiin, sekä robotteja pelkääviin Maan pinnan alla asuviin ihmisiin.[16]
Säätiö-sarja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Pääartikkeli: Säätiö-sarja
Säätiö-sarjan punaisena lankana taas on kaukaisessa tulevaisuudessa Hari Seldonin kehittämä psykohistoria, tiede jolla pystyy ennustamaan ihmiskunnan kehityksen suunnan, kunhan tarkasteltavana ovat planeetan asutusta suuremmat kokonaisuudet. Tarina kertoo Säätiöstä, jonka Hari Seldon perustaa laskettuaan koko Galaktisen Imperiumin romahtavan viidensadan vuoden kuluessa. Psykohistorian avulla hän laskee todennäköisyyksiä, joilla Säätiöstä lopulta kehittyisi uusi Imperiumi. Tarinat käsittelivät tätä viidensadan vuoden ajanjaksoa, jonka aikana kaikki ennustetut kriisit osuvat Säätiön kohdalle.[16]
Viimeiset vuodet ja kuolema
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]1970- ja 1980-luvulla Asimov keskittyi tieteiskirjallisuudessa lähinnä aikaisempien teostensa jatko-osiin ja pyrki yhdistämään eri sarjojaan yhdeksi kokonaisuudeksi. Nämä myöhäiskauden kirjat eivät yllä merkittävyydeltään tai kirjallisilta ansioiltaan alkuperäisten teosten tasolle. Monet lukijat ja kriitikot pitävät näitä kirjoja heikkotasoisempina kuin esimerkiksi alkuperäistä Säätiö-sarjaa.[17][18][19]
Asimov sai sydänleikkauksen yhteydessä annetusta verensiirrosta HIV:n, ja hän kuoli lopulta AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin. Lääkärit halusivat pitää tämän salassa yleisön reaktiota peläten, ja vasta vuonna 2002 Asimovin leski Janet Asimov paljasti asian toimittamissaan Asimovin muistelmissa.[20][16]
Merkitys
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Vuonna 2004 brittilehti Guardianin suorittamassa kyselyssä tieteen tekijät valitsivat hänet suosikkikirjailijakseen. Erityisesti kiitettiin sitä, kuinka Asimov osasi selittää vaikeatajuisia asioita.[21]
Valikoitu teosluettelo
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Robotti-romaanit:
- Teräsluolat. (The Caves of Steel, 1954.) Suomentanut Matti Kannosto. Helsinki: Kirjayhtymä, 1974. ISBN 951-26-0864-2.
- Alaston aurinko. (The Naked Sun, 1957.) Suomentanut Matti Kannosto. Helsinki: Kirjayhtymä, 1975. ISBN 951-26-1091-4.
- Robotti-sarjan jatko-osat:
- Aamunkoiton robotit. (The Robots of Dawn, 1983.) Suomentanut Pekka Markkula. Helsinki: WSOY, 1987. ISBN 951-0-14261-1.
- Robotit ja imperiumi. (Robots and Empire, 1985.) Suomentanut Pekka Markkula. Helsinki: WSOY, 1989. ISBN 951-0-15501-2.
- Imperiumi-romaanit:
- Pebble in the Sky (1950)
- Tähdet kuin tomua. (The Stars, Like Dust, 1951.) Suomentanut Matti Rosvall. Helsinki: Jalava, 2011. ISBN 978-951-887-444-0.
- Avaruuden merivirrat. (The Currents of Space, 1952.) Suomentanut Anja Toivonen. Helsinki: WSOY, 1978. ISBN 951-0-08862-51.
- Säätiö-trilogia:
- Säätiö. (Foundation, 1951.) Suomentanut Tuulikki Lahti. Helsinki: WSOY, 1976. ISBN 951-0-07774-7.
- Säätiö ja imperiumi. (Foundation and Empire, 1952.) Suomentanut Tuulikki Lahti. Helsinki: WSOY, 1977. ISBN 951-0-07996-0.
- Toinen Säätiö. (Second Foundation, 1953.) Suomentanut Tuulikki Lahti. Helsinki: WSOY, 1977. ISBN 951-0-08282-1.
- Säätiö-trilogian jatko- ja esiosat:
- Säätiö veitsen terällä. (Foundation’s Edge, 1982.) Suomentanut Pekka Markkula. Helsinki: WSOY, 1984. ISBN 951-0-12577-6.
- Säätiö ja Maa. (Foundation and Earth, 1986.) Suomentanut Pekka Markkula. Helsinki: WSOY, 1991. ISBN 951-0-16857-2.
- Säätiön alkusoitto. (Prelude to Foundation, 1988.) Suomentanut Anu Niroma. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19388-7.
- Kohti Säätiötä. (Forward the Foundation, 1993.) Suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. Helsinki: WSOY, 1995. ISBN 951-0-20545-1.
Muita kirjoja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Robotit. (The Complete Robot, 1982.) Suomentanut Matti Kannosto. Helsinki: Kirjayhtymä, 1985. ISBN 951-26-2762-0.
- Ikuisuuden loppu. (The End of Eternity, 1955.) Suomentaneet Aulikki ja Markus Lehkonen. Helsinki: Ursa, 1987. ISBN 951-9269-37-1.
- Fantastic Voyage (1966)
- Itse jumalat. (The Gods Themselves, 1972.) Suomentanut Ari Koskinen. Helsinki: WSOY, 1974. ISBN 951-0-06537-4.
- Fantastic Voyage II: Destination Brain (1987)
- Nemesis. (Nemesis, 1989.) Suomentanut Anu Niroma. Helsinki: WSOY, 1992. ISBN 951-0-17940-X.
- Isaac Asimov & Robert Silverberg: Yö saapuu. (Nightfall, 1990.) Suomentaneet Sari Kallioinen ja Anita Puumalainen. Helsinki: WSOY, 1994. ISBN 951-0-19347-X.
Suomennettu tietokirja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Maailmankaikkeuden mitat. (The Measure of the Universe, 1983.) Suomentanut Risto Varteva. Helsinki: WSOY, 1985. ISBN 951-0-12934-8.
Suomennettuja novelleja
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ”Yö saapuu” (1941), Portti 4/1992.
- ”Viimeinen kysymys” (1956), kokoelmassa Top Science Fiction 2, 1993.
Sarjoihin kuuluvien kirjojen järjestys
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]Isaac Asimov halusi yhdistää eri kirjasarjansa yhteiseksi kokonaisuudeksi. Hän ehdotti kirjansa Säätiön alkusoitto englanninkielisen alkuteoksen esipuheessa järjestystä, jossa hänen kirjansa tulisi lukea, jos ne halusi lukea yhtenäiseen kaikkeuteen sijoittuvana, ajallisesti etenevänä ketjuna.[22]
Lähteet
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- ↑ a b Asimov, Isaac & Freedman, Carl Howard: Conversations with Isaac Asimov, s. 165. Jackson: University Press of Mississippi, 2005. ISBN 1-57806-738-3. (englanniksi)
- ↑ https://id.loc.gov/authorities/names/nb90003414.html. Tieto on haettu Wikidatasta.
- ↑ Isaac Asimov nebulas.sfwa.org. Viitattu 14.10.2017. (englanniksi)
- ↑ Bill Peschel: Asimov, Isaac (1920-1992), writer, s. 31. Oxford University Press, 2000-02. Teoksen verkkoversio (viitattu 8.1.2020). (englanniksi)
- ↑ Asimov, Isaac. I. Asimov: A Memoir, ch. 5. Random House, 2009. ISBN 0-307-57353-2
- ↑ Asimov, Isaac: In Memory Yet Green, s. 8, 22, 30. Avon, 1979. (englanniksi)
- ↑ Isaac Asimov FAQ asimovonline.com. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
- ↑ Marcia (Asimov) Repanes Newsday. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
- ↑ Stanley Asimov, 66, Newsday Executive nytimes.com. Viitattu 8.1.2020. (englanniksi)
- ↑ Asimov, Isaac. In Memory Yet Green, s. 661
- ↑ Asimov, Isaac (1979) In Memory Yet Green, s. 40–41. Avon.
- ↑ Asimov, Janet (toim.): It’s Been a Good Life, s. 12. Amherst, New York: Prometheus Books. ISBN 1-57392-968-9. Archive.org (viitattu 8.1.2020). (englanniksi)
- ↑ a b Oakes, Elizabeth H.: American writers, s. 24. Infobase Publishing, 2004. ISBN 0-8160-5158-5. (englanniksi)
- ↑ Liptak, Andrew: Isaac Asimov and the Three Laws of Robotics Kirkus Reviews. 14.3.2013. Kirkus Media LLC. Viitattu 14.7.2022. (englanniksi)
- ↑ Asimov, Isaac: ”Introduction”, The Complete Robot, s. 9–10. Grafton, 1982. ISBN 0-586-05724-2. (englanniksi)
- ↑ a b c Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1. Toimittaneet Toni Jerrman ja Vesa Sisättö. BTJ Kirjastopalvelu, 2004.
- ↑ ”Isaac Asimov.” Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1, s. 39. Toimittaneet Toni Jerrman ja Vesa Sisättö. BTJ Kirjastopalvelu, 2004.
- ↑ Science fiction. Toimittaneet Juhani Hinkkanen ja Kai Ekholm. Kirjastopalvelu, 1990.
- ↑ Hinkkanen, Juhani: Isaac Asimov. Teoksessa Asimov, Isaac: Ikuisuuden loppu, s. 11. (The End of Eternity, 1955.) Suomentaneet Aulikki ja Markus Lehkonen. Helsinki: Ursa, 1987. ISBN 951-9269-37-1.
- ↑ Letter from Janet Asimov 4.4.2002. Locus Online. Viitattu 3.6.2007. (englanniksi)
- ↑ Jha, Alok: Scientists vote Blade Runner best sci-fi film of all time The Guardian. 26.8.2004. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
- ↑ Rieck, Neil: Science Fiction – Syllabus reading order as suggested by Isaac Asimov Neil Rieck.net. Viitattu 3.3.2019. (englanniksi)
Kirjallisuutta
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Käkelä, Jari: Asimovin Säätiö-trilogia & amerikkalainen ekspansionismi. Portti 3/2006.
- Käkelä, Jari: The Cowboy Politics of an Enlightened Future. History, Expansionism, and Guardianship in Isaac Asimov’s Science Fiction. Väitöskirja. Helsinki: University of Helsinki, 2016. ISBN 978-951-51-2404-3. Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi)
Aiheesta muualla
[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]- Seiler, Edward: Isaac Asimov Home Page asimovonline.com. Viitattu 3.3.2019 (englanniksi).
- Jenkins, John H.: Jenkins’ Spoiler-Laden Guide to Isaac Asimov asimovreviews.net. Viitattu 3.3.2019 (englanniksi).
- Isaac Asimov Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
- Isaac Asimov Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
- Isaac Asimov Science Fiction Awards Database. Viitattu 3.3.2019 (englanniksi).
|