הבחירות הכלליות בבריטניה 1992
| |||||||||||
הבחירות הכלליות בבריטניה 1992 | |||||||||||
9 באפריל 1992 | |||||||||||
שיעור ההצבעה | 77.7% (![]() | ||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() |
![]() | ||||||||||
מועמד | ג'ון מייג'ור | ניל קינוק | |||||||||
מפלגה | המפלגה השמרנית | מפלגת הלייבור | |||||||||
מספר הקולות | 14,093,007 | 11,560,484 | |||||||||
מספר המושבים | 336 | 271 | |||||||||
שינוי במושבים | ![]() |
![]() | |||||||||
אחוזים | 41.9% | 34.4% | |||||||||
שינוי באחוזים | ![]() |
![]() | |||||||||
הזוכה: ג'ון מייג'ור |
הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-9 באפריל 1992, ונחשבות בעיני רבים לאחת ממערכות הבחירות הדרמטיות ביותר שנערכו בבריטניה מאז מלחמת העולם השנייה.
ראש הממשלה ג'ון מייג'ור, שנכנס לתפקידו ב-1990 לאחר התפטרותה של מרגרט תאצ'ר, עמד לבחירה לאחר שנתיים סוערות בתפקיד, שבמהלכן עברה הכלכלה הבריטית מיתון, וכללו בין השאר את המעורבות הבריטית במלחמת המפרץ. הוא התמודד על ראשות הממשלה מול מנהיג הלייבור ניל קינוק, שניסה להיבחר לראשות הממשלה בפעם השנייה ברציפות (לאחר שהפסיד לתאצ'ר ב-1987).
הסקרים שפורסמו לאורך מערכת הבחירות הציגו קרב צמוד בין שני המועמדים, עם הובלה קלה לקינוק, והעריכו כי הבחירות יסתיימו בפרלמנט תלוי, ללא רוב מוחלט לאף מפלגה. לכן, הופתעו רבים מתוצאות הבחירות שהראו ניצחון גדול (ביחס לציפיות) למייג'ור. לא זו אף זו, השמרנים זכו ברוב מוחלט בפרלמנט (אם כי מופחת משמעותית מהרוב שהיה להם טרם הבחירות).
היה זה הניצחון הרביעי ברציפות של המפלגה השמרנית מאז 1979, והפעם האחרונה שהמפלגה זכתה ברוב מוחלט בפרלמנט עד 2015.
ראו גם
[עריכת קוד מקור | עריכה]![]() | |
---|---|
|