Receptorius (molekulė)
![]() |
Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius. Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/Nuclear_receptor_action.png/250px-Nuclear_receptor_action.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/66/NR_ligands.png/250px-NR_ligands.png)
Receptorius (lot. receptio 'priėmimas') – ląstelėje esantis baltymas, atsakingas už signalų iš aplinkos priėmimą ir ląstelių tarpusavio atpažinimą.
Visų receptorių pagrindinė funkcija – priimti signalą iš aplinkos ir jį perduoti toliau į ląstelę. Taip reguliuojami ląstelės vidiniai procesai, palaikomas darnus organizmo veikimas. Gavus signalą ląstelių viduje gali būti pradėta katalizuoti ar sustabdyta tam tikra reakcija, pradedamas transkribuoti tam tikras baltymas ar panašiai.
Ligandai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Signalas paprastai yra tam tikra molekulė, vadinama receptoriaus ligandu. Tačiau ne visi ligandai perduoda signalus. Ligandai yra kelių rūšių:
- Visiški agonistai (angl. full agonists) – aktyvina receptorių ir sukelia maksimalią reakciją. Natūralūs organizme gaminami ligandai paprastai ir būna tokie agonistai.
- Daliniai agonistai (angl. partial agonists) – receptorių aktyvina, bet ne maksimaliai, todėl ir sukelia ne maksimalią, o tik dalinę reakciją.
- Antagonistai (angl. antagonists) – jungiasi su receptoriumi, bet jo neaktyvina. Prisijungusi antagonisto molekulė neleidžia su receptoriumi susijungti agonisto molekulėms.
Agonisto molekulę prisijungęs receptorius keičia erdvinę sąrangą ir yra suaktyvinamas.
Receptorių rūšys
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Receptorių ląstelėje yra įvairių rūšių ir skirtingų specializacijų.
Branduolio receptoriai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Branduolio receptoriai – viduląsteliniai baltymai, kurie jungiasi su lipofilinėmis signalinėmis molekulėmis (steroidiniais hormonais, retinoidais, vitaminu D), kurios pro plazmalemą prasiskverbia į citozolį. Branduolio receptoriai (pvz., gliukortikoidų) būna citozolyje arba branduolyje (tiroidinių hormonų). Citozoliniai receptoriai, prisijungę agonisto molekules, dimerizuojasi, pro branduolio poras patenka branduolio vidų ir keičia genų raišką.
Membranos receptoriai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Membranos receptoriai – transmembraniniai (integraliniai) baltymai (nuo vieno iki kelių kartų perveriantys membraną), turintys išorėje receptorinį domeną, kuriuo reaguoja su agonistu. Jie taip pat turi ir kitą domeną, kuris perduoda signalą į citozolio pusę.
Receptorių svarba
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Receptorių pagalba ląstelės atpažįsta viena kitas, tvarkingai buriasi į audinius. Tai ypač svarbu embrioninio vystymosi metu.