Mitóza
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Major_events_in_mitosis_sk.svg/350px-Major_events_in_mitosis_sk.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Mitosis_Mesenchymal_Stem_Cells.gif/220px-Mitosis_Mesenchymal_Stem_Cells.gif)
Mitóza alebo mitotické delenie je typ bunkového delenia eukaryotickej bunky. Je základným spôsobom reprodukcie jadra, za ktorým nasleduje rozdelenie celej bunky na dve dcérske bunky.
Prvá fáza – delenie jadra sa všeobecne označuje ako karyokinéza. Druhá fáza – delenie bunky sa označuje ako cytokinéza.
Bunkový cyklus
[upraviť | upraviť zdroj]Pri mitóze predchádza samotnému rozdeleniu bunky zložitý proces rozdelenia bunkového jadra, pri ktorom zostáva v dcérskych jadrách zachovaný počet chromozómov. V rámci bunkového cyklu predchádza mitóze tzv. S fáza, počas ktorej je prostredníctvom replikácie zdvojená genetická informácia, aby mohlo dôjsť k jej rozdeleniu, a G2 fáza, počas ktorej bunka rastie a vykonáva poslednú prípravu pred mitózou. Po mitóze nasleduje G1 fáza (alebo postmitotické obdobie), počas ktorej sa realizuje genetická informácia bunky a syntetizujú sa bielkoviny a RNA.
Mitóza sama môže slúžiť tak na budovanie viacbunkového organizmu, ako aj na tzv. nepohlavné rozmnožovanie (pri jednobunkových a primitívnejších viacbunkových organizmoch). Produktom takéhoto rozmnožovania sú geneticky identické bunky či organizmy - klony. Výhodou je praktickosť a efektívnosť takéhoto množenia, nevýhodou je uniformita potomstva.
Fázy mitózy
[upraviť | upraviť zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Anaphase_of_onion_cell.jpg/106px-Anaphase_of_onion_cell.jpg)
V procese mitózy rozlišujeme štyri fázy:
- Profáza predstavuje prvú fázu mitózy. Charakterizuje ju špiralizácia chromozómov, ktoré hrubnú a stávajú sa viditeľnými. Počas profázy zaniká jadierko a rozpadá sa jadrová membrána. Po rozrušení jadrovej membrány sa formuje mitotický aparát. Centrioly sa oddialia a medzi nimi vzniká deliace vretienko. Jeho hlavnou úlohou je rovnomerné rozdelenie genetického materiálu. Táto fáza trvá približne 10 – 15 minút.
- Metafáza začína zoskupovaním chromozómov do ekvatoriálnej roviny a v mieste centroméry sa spájajú s mikrotubulami deliaceho vretienka. Dôležitým procesom v tejto fáze mitózy je pozdĺžne rozdelenie chromozómov. Celý proces trvá približne 25 – 35 minút.
- Anafáza je charakterizovaná vzďaľovaním sesterských chromatíd k protiľahlým pólom bunky. Týmto procesom je zabezpečené rovnomerné rozdelenie genetickej informácie medzi budúce dcérske bunky. Anafáza trvá približne 5 – 8 minút.
- Telofáza začína zoskupením chromozómov okolo pólov deliaceho vretienka. Dochádza k dešpiralizácií chromozómov, rekonštrukcii jadierka a jadrovej membrány. Tým vznikajú dve dcérske jadrá. Završuje sa proces delenia jadra (karyokinéza). Zároveň prebehne rozdelenie vlastného tela bunky (cytokinéza) a vznikajú dve dcérske bunky. Trvá približne 20 minút.
Sú známe prípady, kedy dochádza iba k rozdeleniu jadra, ale samotná bunka sa nerozdelí. Takýmto spôsobom vznikajú dvoj a viacjadrové bunky. Z toho vyplýva, že mechanizmy kontrolujúce rozdelenie jadra a bunky sú rozdielne.[1]
Rozdiel medzi mitózou a meiózou
[upraviť | upraviť zdroj]Pri meióze vznikajú z jednej bunky až štyri bunky, ktorá každá má polovičný počet chromozómov ako materská bunka. Napríklad z diploidnej bunky (2n) vznikajú bunky haploidné (n), z tetraploidnej bunky (4n) bunky diploidné (2n) atď.[2] Meiózou vznikajú napríklad gaméty živočíchov alebo výtrusy z rastlinných sporofytov. Pri mitóze vznikajú dve bunky, ktoré majú rovnaký počet chromozómov ako materská bunka, ale polovičný obsah DNA. Mitózou vznikajú bunky somatické (telové), ale aj pohlavné bunky z rastlinných gametofytov.
Referencie
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ Bašovská, M. a kol., 1984: Biológia pre 2. ročník gymnázia, SPN, Bratislava, 296 s.
- ↑ IPSER, Jan. Úvod do studia biologie | studijní opora pro posluchače kombinovaného bakalářského studia biologie (PDF online). Ústí nad Labem : Univerzita Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, fakulta přírodovědecká, 2005. Dostupné online. Kapitola I.6. 2. Pohlavní rozmnožování (amfimixe), s. 8. (po česky)
Iné projekty
[upraviť | upraviť zdroj]Zdroj
[upraviť | upraviť zdroj]- Radovan Malina: Všeobecná zoológia – zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok.