Exokomet
Utseende
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/NASA-ExocometsAroundBetaPictoris-ArtistView.jpg/200px-NASA-ExocometsAroundBetaPictoris-ArtistView.jpg)
En exokomet eller extrasolär komet, är en komet utanför solsystemet, inklusive interstellära kometer och kometer runt andra stjärnor än solen. Den första exokometen upptäcktes 1987 runt stjärnan Beta Pictoris.[1][2] Den 7 januari 2013 hade totalt 10 exokometer identifierats.[1][3] De sex senaste av dem hade upptäckts av astronomerna med ett 2,1-meters-teleskop vid McDonald-observatoriet i Texas. Ljuslinjerna varierar från natt till natt, vilket antas bero på gasmoln från kometerna då de närmar sig sin stjärna, och därmed värms upp.[1][3] Flera av kometerna har upptäckts runt yngre stjärnor.[3]
Exokometer utgör en viktig del i förståendet av hur planeter bildas.[3]
Ett gasmoln runt Ceti 49 anses ha bildats genom kollision av kometer.[4]
Källor
[redigera | redigera wikitext]- Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 26 september 2014.
Fotnoter
[redigera | redigera wikitext]- ^ [a b c] ”'Exocomets' Common Across Milky Way Galaxy”. Space.com. 7 januari 2013. Arkiverad från originalet den 16 september 2014. https://web.archive.org/web/20140916085824/http://www.space.com/19156-exocomets-alien-solar-systems.html. Läst 26 september 2014.
- ^ Beust, H.; Lagrange-Henri, A.M.; Vidal-Madjar, A.; Ferlet, R. (1990). ”The Beta Pictoris circumstellar disk. X - Numerical simulations of infalling evaporating bodies”. Astronomy and Astrophysics 236: sid. 202-216. ISSN 0004-6361).
- ^ [a b c d] Sanders, Robert (7 januari 2013). ”Exocomets may be as common as exoplanets”. University of California, Berkeley. http://newscenter.berkeley.edu/2013/01/07/exocomets-may-be-as-common-as-exoplanets/. Läst 26 september 2014.
- ^ Zuckerman, B.; Song, Inseok (2012). ”A 40 Myr Old Gaseous Circumstellar Disk at 49 Ceti: Massive CO-Rich Comet Clouds at Young A-Type Stars”. The Astrophysical Journal. doi:. https://arxiv.org/abs/1207.1747v2.