Kidnappning
Kidnappning är en vardaglig benämning på brottet människorov. Ordet (eng. kidnapping) kommer av engelskans kid "barn" och nap (variantform av nab) "stjäla", "norpa", "nappa".
Straffrättsligt rubriceras kidnappning som människorov eller, beroende på omständigheterna, olaga frihetsberövande eller egenmäktighet med barn. Människorov är ett brott enligt svensk rätt (4 kap. 1 § brottsbalken) och avser genom våld olovlig bortföring (rov) av människa. För människorov döms den, som bemäktigar sig och för bort eller spärrar in ett barn eller någon annan med uppsåt att skada denne till liv eller hälsa eller att tvinga denne till tjänst eller att öva utpressning. Straffet för människorov är fängelse i mellan 4 och 18 år, eller livstid. Är brottet mindre grovt döms till fängelse i högst sex år.
Enligt kriminolog Leif G.W. Persson skedde den första dokumenterade kidnappningen i slutet av 1800-talet.[1]
Kända fall
[redigera | redigera wikitext]Se även
[redigera | redigera wikitext]- Bortförande, motsvarande fenomen i ufologi
- Enlevering
- Gisslan
- Påtvingat försvinnande
Källor
[redigera | redigera wikitext]- ^ SVT Play. ”Veckans brott Avsnitt 6 2012”. Veckans brott Avsnitt 6 2012. SVT AB. Arkiverad från originalet den 6 februari 2012. https://web.archive.org/web/20120206121849/http://svtplay.se/t/143571/veckans_brott. Läst 22 februari 2012.