Гамбург-Головний
Координати: 53°33′10″ пн. ш. 10°00′23″ сх. д. / 53.55277800002777866° пн. ш. 10.00638900002777909° сх. д.
Гамбург-Головний (нім. Hamburg Hauptbahnhof) — головна залізнична станція Гамбурга, Німеччина. Відкрита в 1906 році замість чотирьох окремих кінцевих станцій, сьогодні є під орудою DB Station&Service[en] AB. Із середнім пасажиропотоком 550 000 пасажирів на день, це найжвавіша залізнична станція Німеччини та друга за завантаженістю в Європі після Париж-Північний. [6] Deutsche Bahn класифікує його як залізничну станцію категорії 1. [7]
Станція є наскрізною з острівними платформами і є одним з найбільших транспортних вузлів Німеччини, що сполучає маршрути Intercity-Express з міськими мережами швидкісного транспорту U-Bahn і S-Bahn. Розташований у центрі Гамбурга, в районі Гамбург-Мітте. Торговий центр Wandelhalle займає північну частину будівлі вокзалу.
До відкриття сьогоднішнього центрального вокзалу в Гамбурзі було кілька невеликих станцій у центрі міста. Перша залізнична лінія (між Гамбургом і Бергедорфом[en]) була відкрита 5 травня 1842 року, випадково того ж дня, коли "велика пожежа" (der große Brand) знищила значну частину історичного центру міста. Станції-попередники (кожна з них знаходилася всього в декількох сотнях метрів від інших).:
- Гамбург-Берлінський[en] (1846), На місці сучасного Дейхторгаллена[en], на правому березі річки Ельби; кінцева станція залізниці Берлін — Гамбург[en]
- Гамбург-Любецький (1865), кінцева станція залізниці Любек — Берлін[en]
- Клостертор (1866), східна кінцева станція сполучної залізниці Гамбург-Альтона[en]
- Венлоер (1872), з 1892 року іменований "Гамбург-Ганноверський", на залізниці через річку Ельбу. (На станції Гамбург-Гарбург лінія розгалужується на лінії до Венло та Ганновера).
Тимчасові залізниці, що сполучали станції, були частково прокладені майданами та вулицями. В 1900 році було вирішено побудувати спільну станцію для всіх ліній та було організовано конкурс. Побудований у 1902-1906 роках, Гамбурзький головний вокзал був спроектований архітекторами Генріхом Рейнхардтом та Георгом Зюсенгутом за зразком галереї машин[en] Всесвітньої виставки 1889 року в Парижі Луї Беруд[en]. [8] німецький імператор Вільгельм II оголосив перший проект "просто жахливим", але врешті-решт був створений другий проект. Імператор особисто замінив елементи стилю модерн на неоренесанс, надавши станції вид укріплення. [9] станція була відкрита для відвідувачів 4 грудня 1906 року, перший поїзд прибув наступного дня, а регулярні рейси розпочато 6 грудня 1906 року. [8]
9 листопада 1941 року, під час Другої світової війни, станція була сильно пошкоджена бомбардуваннями союзників. Кілька зон потребували повної перебудови, включаючи зону реєстрації багажу і східні квиткові каси. Одна з веж з годинником була зруйнована в 1943 році. [8]
В 1985 — 1991 рр станцію було реконструйовано. [8]
У 2021 році місто Гамбург оголосило конкурс на проектування розширення станції, а також перепланування прилеглої території. [10]
Головний вокзал Гамбурга має довжину 206 м, ширину 135 м і висоту 37 м. Його орендна площа становить 8 200 м², а загальна площа - 27 810 м². Висота годинникових веж становить 45 м, а діаметр самого годинника - 2,2 м. Колійний навіс побудований із заліза та скла та охоплює платформи головної лінії та дві колії швидкісної залізниці. До платформ можна дістатися з двох мостів на рівні вулиці, по одному на кожному кінці колії; з північного мосту - сходами та ліфтами, а з південного мосту - ескалаторами. Дві інші швидкісні залізничні колії та колії метро знаходяться у сполученій системі тунелів.
Wandelhalle (зал набережної) — невеликий торговий центр зі збільшеними робочими годинами. Він був побудований в 1991 році під час оновлення конструкції балок. Він розташований на північному мосту і включає ресторани, квіткові крамниці, кіоски, аптеки, сервісні центри тощо. На верхньому поверсі також є галерея, що оточує зал. [8]
До станції підключаються такі лінії:
- залізниця Берлін — Гамбург[en];
- залізниця Ганновер-Гамбург[en];
- залізниця Ванне-Айкель — Гамбург[en] (до Бремена і Рура);
- Нижньоельбська залізниця[en];
- залізниця Любек — Гамбург[en];
- сполучна залізниця Гамбург-Альтона[en] (з’єднується із залізницею Гамбург-Альтона — Кіль[en])
У 2008 році станцію обслуговували 720 регіональних поїздів і поїздів далекого прямування, а також 982 поїзди S-Bahn. Для основних ліній було 6 платформ.
Станцію обслуговують наступні служби: [11]
Лінія | Маршрут | Інтервал | Оператор |
---|---|---|---|
ICE 11 | Гамбург-Альтона – Гамбург-Головний – Берлін-Головний – Лейпциг-Головний – Ерфурт-Головний – Франкфурт-на-Майні-Головний – Штутгарт-Головний – Мюнхен-Головний | Індивідуальні послуги | DB Fernverkehr |
ICE 11 | Гамбург – Ганновер-Головний – Франкфурт – Штутгарт – Франкфурт – Мюнхен | Індивідуальні послуги вночі | |
ICE 18 | Гамбург-Альтона – Гамбург – Берлін – Галле-на-Заале-Головний – Ерфурт – Нюрнберг-Головний – Інгольштадт-Головний/Аугсбург-Головний – Мюнхен | Що дві години | |
ICE 20 | (Кіль-Головний–) Гамбург – Ганновер – Кассель-Вільгельмсхое – Франкфурт – Мангайм-Головний – Карлсруе-Головний – Фрайбург-Головний – Базель SBB – Цюрих-Головний (- Кур) | Що дві години | |
ICE 22 | (Кіль –) Гамбург – Ганновер – Кассель-Вільгельмсхое – Франкфурт – Франкфуртський аеропорт – Мангайм – (Гейдельберг-Головний–) Штутгарт-Головний | Що дві години | |
ICE 25 | (Любек-Головний–) Гамбург – Ганновер – Кассель-Вільгельмсхое – Фульда – Вюрцбург-Головний – Нюрнберг-Головний – Інгольштадт-Головний – Мюнхен-Головний (– Гарміш-Партенкірхен) | Що дві години | |
ICE 26 | (Остзебад-Бінц – Штральзунд – Росток-Головний – Шверин-Головний –) / (Вестерланд-на-Зюльті–) / (Гамбург-Альтона –) Гамбург – Ганновер – Кассель-Вільгельмсхьохе – Гісен – Франкфурт – Гейдельберг – Карлсруе | Що дві години | |
ICE 27/C 27 | (Вестерланд /Фленсбург –) Гамбург – Берлін (– Дрезден-Головний) | Декілька потягів | |
EC 27 | Гамбург – Берлін – Дрезден – Прага-Головна (– Брно-Головне – Будапешт-Келеті) | Що дві години | ÖBB/DB |
ICE 28 | Гамбург – Берлін – Лейпциг – Ерфурт – Нюрнберг – Мюнхен | Що дві години | DB Fernverkehr |
ICE 42 | Гамбург-Альтона – Гамбург – Бремен-Головний – Мюнстер-Головний – Дортмунд-Головний – Кельн-Головний – Штутгарт-Головний – Мюнхен | Що дві години | |
ICE 43 | Гамбург-Альтона – Гамбург – Бремен – Мюнстер – Дортмунд – Кельн – Франкфуртський аеропорт – Мангайм – Базель | Що дві години | |
IC 43 | Бінц – Штральзунд – Гамбург – Бремен – Мюнстер – Ессен – Дюссельдорф – Кельн | Одна пара поїздів | |
EC 43 | Гамбург-Альтона – Гамбург – Бремен – Оснабрюк--Головний – Мюнстер – Дортмунд – Бохум-Головний – Ессен-Головний – Дуйсбург-Головний – Дюссельдорф-Головний – Кельн – Бонн-Головний – Кобленц-Головний – Майнц – Мангайм – Карлсруе – Баден-Баден – Фрайбург – Базель – Цюрих – / Інтерлакен-Ост | Декілька потягів | |
IC 75 | Гамбург – Любек – Путгарден – Копенгаген | Індивідуальні послуги | |
IC 76 | Орхус-Центральний – Фленсбург – Ноймюнстер – Гамбург | Індивідуальні послуги | |
ICE 91 | Гамбург-Альтона – Гамбург – Ганновер – Кассель-Вільгельмсхое – Фульда – Вюрцбург – Нюрнберг – Регенсбург-Головний – Платлінг – Пассау-Головний – Лінц-Головний – Санкт-Пельтен-Головний – Відень-Головний | Одна пара поїздів | |
FLX 20 | Гамбург – Гамбург-Гарбург – Оснабрюк – Мюнстер – Гельзенкірхен – Ессен – Дуйсбург – Дюссельдорф – Кельн | 2–3 пари поїздів | FlixTrain |
FLX 35 | (Кіль –) Гамбург (– Зальцведель – Стендаль) – Берлін (– Лейпциг) | 1–4 пари поїздів |
Є численні рейси Regional-Express і RegionalBahn до Шлезвіг-Гольштейну, Нижньої Саксонії, Мекленбурга-Передня Померанія та Бремена.
Лінія | Маршрут |
---|---|
RE 1-MV | Гамбург – Шверин – Росток |
RE 3 | Гамбург – Люнебург – Ільцен – Ганновер |
RE 4 | Гамбург – Бухгольц – Ротенбург – Бремен |
RE 5 | Гамбург – Букстехуде – Стаде – Куксгафен |
RE 7 | Гамбург – Ноймюнстер – Фленсбург/Кіль |
RE 8 | Гамбург – Бад-Ольдесло – Любек |
RE 70 | Гамбург – Піннеберг – Ноймюнстер – Кіль |
RE 80 | Гамбург – Бад-Ольдесло – Любек |
RB 31 | Гамбург – Вінзен – Люнебург |
RB 41 | Гамбург – Ротенбург – Бремен |
RB 61 | Гамбург – Піннеберг – Глюккштадт – Ітцего |
RB 81-SH | Гамбург – Аренсбург – Бад-Олдесло |
Окрім міжміських залізничних перевезень, Гамбург-Головний також є станцією пересадки двох із трьох систем швидкого транспорту в місті: Гамбурзького S-Bahn і Гамбурзького U-Bahn. [12]
Платформи S-Bahn розташовані всередині самої станції (платформи 3 і 4, що прямують на схід до Бармбека, Гарбурга та Бергедорфа) і в окремому тунелі, що примикає до будівлі станції (платформи 1 і 2, що прямують на захід до Альтони, Веделя та Аймсбюттеля).
U-Bahn розділений на дві станції: Гамбург-Головний-Південний і обслуговує лінії U1 і U3. Ця частина станції була включена в план нової станції 1900 року (будівництво метро почалося в 1906 році, «кільце» було відкрито в чотири етапи між лютим і червнем 1912 року. До 28 вересня 1968 року ця станція була просто Було дві лінії: первісна кільцева (відкрита в 1912 р.) і південно-східна гілка (відкрита 27 липня 1915), що вела до Ротенбургзорта[en]а, колії та станції якої були знищені під час операції Гоморра 28 липня 1943 і більше не відновлювався.
Станція Гамбург-Головний-Північний, відкрита 29 вересня 1968 року, обслуговує лінії U2 і U4.
- ↑ а б в г д е https://assets.static-bahn.de/dam/jcr:bcb8ea8a-9c25-44d6-8859-d8ed925008be/Aktueller%20hvv_usar-plan.pdf
- ↑ https://www.dbregio-mecklenburg-vorpommern.de/resource/blob/9358376/3d74ba509504e38d309490abd30fcb55/Liniennetzplan_MV_17-12-2022-data.pdf
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с https://www.nah.sh/assets/2023/nahsh_bahnlinienSH_2023.pdf
- ↑ https://reiseauskunft.bahn.de/bin/traininfo.exe/dn/828723/508466/993836/220677/80?ld=43133&protocol=https:&seqnr=4&ident=hk.01432133.1680871328&date=25.04.23&station_evaId=8002549&station_type=dep¤tReferrer=tp&rt=1&rtMode=DB-HYBRID&&time=10:21¤tJourneyClass=2&
- ↑ https://www.bahnhof.de/bahnhof-de/bahnhof/Hamburg-Hbf-1030112
- ↑ Riefenstahl, Jörg (6 серпня 2018). Chaos im Hauptbahnhof: SPD kündigt Konsequenzen für HVV an. www.abendblatt.de (de-DE) . Процитовано 14 грудня 2018.
- ↑ "Stationspreisliste 2023" [Station price list 2023 (PDF) (in German). DB Station&Service. 28 November 2022. Retrieved 14 December 2022.]
- ↑ а б в г д 100 Jahre Hamburger Hauptbahnhof (PDF) (нім.). DB Station&Service. 2006. Архів оригіналу (PDF) за 22 липня 2011. Процитовано 7 вересня 2009.
- ↑ Todt, Hartwig (2005). Hauptbahnhof. Hamburg Lexikon (нім.) (вид. 3). Ellert&Richter. с. 232. ISBN 3-8319-0179-1.
- ↑ Städtebaulicher Wettbewerb zur Erweiterung des Hauptbahnhofs gestartet.
- ↑ Elektronisches Kursbuch [Timetables for Hamburg Hbf station]. Deutsche Bahn (нім.).
- ↑ Network plan (PDF). HVV. Архів оригіналу (PDF) за 17 січня 2009.