Опівнічники
Опівнічники Nighthawks | |
![]() | |
Автор | Едвард Гоппер |
---|---|
Час створення | 1942 |
Розміри | 84.1 × 152.4 см |
Матеріал | олія, полотно |
Місцезнаходження | Художній інститут Чикаго (Чикаго) |
Опівнічники (англ. Nighthawks) — найвідоміша картина американського художника Едварда Гоппера і один із найвпізнаваніших творів мистецтва США.[1][2]
Сюжет картини навіяний закусочною в районі Гринвіч-Віллидж на Мангеттені, по сусідству з будинком художника. В даний час на її місці знаходиться автостоянка Mulry Square. Гоппер почав роботу над картиною відразу ж після нападу на Перл-Гарбор, коли по всіх Сполучених Штатах поширилося почуття похмурості і пригніченості, передане в картині. На полотні зображені нічні відвідувачі закусочної, занурені у власні думки. Єдиний працівник, на мить відірвавшись від своїх справ, дивиться у вікно повз клієнтів. Вулиця біля їдальні безлюдна і темна, її висвітлює тільки світло з мабуть єдиного працюючого в таку пізню годину закладу. Якщо придивитися, можна помітити, що немає жодного видимого виходу назовні з цього закладу, що ще більше нагнітає почуття обмеженості і замкнутості. Гоппер заперечував, що хотів виразити саме це в картині, але говорив, що, «можливо, несвідомо хотів зобразити самотність у великому місті».
«Опівнічники» є єдиним полотном Гоппера, в якому показані вигнуті частини віконного скла і в якому скло взагалі стає видимим.[3]
Картина «Опівнічники» справила великий вплив на американську культуру. Алюзії і пародії на неї зустрічаються в багатьох картинах, фільмах, книгах і піснях. Зокрема, картина вплинула на вигляд міста з фільму «Той, хто біжить по лезу». Це один з улюблених творів Девіда Лінча.
- ↑ Hopper's Nighthawks [Архівовано 2014-10-27 у Wayback Machine.], Smarthistory video, accessed April 29, 2013.
- ↑ Brooks, Katherine (22 липня 2012). Happy Birthday, Edward Hopper!. The Huffington Post. TheHuffingtonPost.com, Inc. Процитовано 5 травня 2013.
- ↑ Реннер, Рольф Гюнтер. Эдвард Хоппер. 1882–1967. Трансформация реальности. — Москва : Taschen / «Арт-родник», 2009. — С. 77. — 3000 прим. — ISBN 978-5-9794-0267-3.