Трафальгар-сквер
Трафальгар-сквер | |
---|---|
![]() | |
51°30′29″ пн. ш. 0°07′41″ зх. д. / 51.50805555558377336° пн. ш. 0.12805555558333778° зх. д.Координати: 51°30′29″ пн. ш. 0°07′41″ зх. д. / 51.50805555558377336° пн. ш. 0.12805555558333778° зх. д. | |
Країна | ![]() |
Розташування | Вестмінстер |
Тип | майдан і пам'ятка |
Площа | 0,92 га[1] |
Дата заснування | 1840 |
![]() | |
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/London_St._Martin_in_the_Fields_Night_1.jpg/220px-London_St._Martin_in_the_Fields_Night_1.jpg)
Трафальга́р-сквер (англ. Trafalgar Square) — площа у Вестмінстер-сіті, Центральний Лондон, де на Чарінг-кросс є перехрестя трьох провідних вулиць Вестмінстера — Стренд, Вайтголл і Мелл. Створена на початку ХІХ століття навколо району, який раніше називався Чарінг-кросс. Площу найменували на честь перемоги Королівського флоту у Трафальгарській битві, яка відбулася 21 жовтня 1805 року біля узбережжя мису Трафальгар.
Трафальгарська площа перебуває в власності королеви і управляється адміністрацією Великого Лондона[en], тоді як Адміністрація Вестмінстера володіє дорогами навколо площі, включаючи пішохідну зону Північної тераси[2]. Площа має велику центральну територію з проїжджими частинами з трьох боків та терасою на півночі перед Національною галереєю. Дороги навколо площі є складовими дороги А4[en], що прокладена на захід від Лондонського Сіті.[3]. Спочатку площа була обмежена дорогами з усіх чотирьох сторін, транспорт рухався в обох напрямках навколо площі, поки 26 квітня 1926 року не було введено односторонній рух за годинниковою стрілкою[4]. Роботи, завершені в 2003 році, зменшили ширину доріг і закрили північну сторону для руху.[5]
Колона Нельсона знаходиться в центрі площі, оточена фонтанами, які спроєктував сер Едвін Лаченс в 1937—1939[6], та чотирма монументальними бронзовими левами, які виліпив сер Едвін Генрі Лендсір.[7] У верхній частині колони знаходиться статуя Гораціо Нельсона, який командував британським флотом у Трафальгарській битві.
Площа оточена Національною галереєю з півночі та Сент-Мартін-ін-зе-Філдс зі сходу.[7] Також зі сходу знаходиться амбасада Південної Африки[en], а навпроти неї через площу — Канада-хаус[en]. На південному заході знаходиться починаються вулиця Мелл, яка веде до Букінгемського палацу через Адміралтейську арку, тоді як Вайтголл — на південь, а Стренд — на схід. Чарінг-кросс-роуд[en] проходить між Національною галереєю та церквою.[3]
Станція метро Чарінг-кросс Лондонського метро, обслуговує лінії Північна та Бейкерлоо має вихід на площу. Інші станції метро поблизу — Ембанкмент, обслуговує лінії Північна, Бейкерлоо, Дистрикт та Кільцева та Лестер-сквер обслуговує лінії Північну та Пікаділлі.[8]
Лондонські автобусні маршрути що прямують через площу: 3, 6, 9, 11, 12, 13, 15, 23, 24, 29, 53, 87, 88, 91, 139, 159, 176, 453[9]
Точка на Трафальгарській площі вважається офіційним центром Лондона в законодавстві та при вимірюванні відстані від столиці[10].
Площа з'явилася на початку XIX століття. До того на її місці знаходилися королівські стайні, після знесення яких утворився пустир. Архітектор Джон Неш запропонував перетворити його в площу, де можна було б проводити збори і влаштовувати міські свята. Його план схвалили, і вже після смерті Неша площа була утворена. Завершенням будівельних робіт керував архітектор Чарльз Беррі[en][11]..
За проєктом Чарльза Беррі в 1840—1845 роках були споруджені у північній частині площі тераса з уступами в обидві сторони, похилі стіни зі східного та західного боків, два басейни і фонтани. Згідно із задумом Беррі, по кутах площі були встановлені чотири п'єдестали для пам'ятників славним британцям.
У центрі площі височіє колона Нельсона з темно-сірого граніту, увінчана статуєю адмірала Нельсона. Квадратний в плані п'єдестал прикрашений чотирма відлитими з трофейних французьких (наполеонівських) гармат панелями, на яких зображені чотири знамениті перемоги Нельсона. Колона встановлена в 1840—1843 роках, оточена скульптурами левів і фонтанами.
В 2006 році Трафальгарську колону відреставрували. Роботи виконала компанія David Ball Restoration Ltd. of South London. Суму в £ 420 тисяч виділила компанія Zurich Insurance Group[en]. Перед реставрацією було проведено лазерне обстеження, яке показало, що висота споруди становить 51,5 метра (відлік від першої сходинки до капелюха на статуї адмірала), а не 56 метрів, як вважалося раніше.
Навколо площі розташовуються Лондонська національна галерея (арх. Вільям Вілкінс[en], 1838), церква Сент-Мартін-ін-зе-Філдс (арх. Джеймс Гіббс, 1721), Адміралтейська арка (арх. Астон Вебб, 1912) та декілька амбасад.
В 1841 році по кутах площі було споруджено чотири постаменти для пам'ятників, на трьох з них встановлені пам'ятники Георгу IV і генералам Генрі Гевлоку[en] і Чарльзу Джеймсу Нейпіру[en] (представнику шотландського клану Неп'єр), а четвертий довгий час був порожній.
У вересні 2005 року на порожньому четвертому постаменті у північно-західній частині площі була представлена скульптура Марка Квінна[en], яка зображала вагітну художницю-інваліда Елісон Лаппер[en], яка народилася без рук; ця робота відома, зокрема, як «Трафальгарська Венера». 7 листопада 2007 року статую змінила інсталяція з різнокольорового скла «Модель готелю» німецького скульптора і архітектора Томаса Шютте[en].
З 6 липня по 14 жовтня 2009 року (протягом 100 діб) на четвертому постаменті проводилася акція скульптора Ентоні Гормлі[en] під назвою «Один та інший», під час якої на п'єдесталі що години, змінюючи один одного, стояли 2400 звичайних британців.
24 травня 2010 року на четвертий постамент поставили величезну плексигласову пляшку з макетом (в масштабі 1:30) флагмана адмірала Нельсона «Victory», на борту якого знаменитий флотоводець отримав смертельне поранення під час Трафальгарської битви. При цьому вітрила моделі лінкора XVIII століття рясніли яскравими візерунками, будучи виготовлені з африканських тканин. Автор проєкту — британський художник нігерійського походження Їнка Шонібаре[en].
Особливою пам'яткою Трафальгарської площі до недавнього часу були голуби. Одночасно на площі могло перебувати до 35 тисяч птахів. Туристи завжди охоче підгодовували їх, купуючи насіння у працюючих на площі торговців. 2000 року мер Лондона Кен Лівінгстон заборонив продаж на площі корму для голубів, прибравши звідти продавця цього товару разом з його кіоском. Мотивом для такого рішення стало те, що міська адміністрація щорічно витрачає до 160 000 доларів США на прибирання пташиного посліду з вулиць і пам'ятників міста; крім того, така концентрація птахів може бути небезпечна для здоров'я жителів Лондона[12][13]. Ці заходи дали очікуваний результат, і 10 вересня 2007 року годування голубів на площі також заборонено. На кінець 2010-х птахів на площі майже не залишилося.
Трафальгарська площа — традиційне місце мітингів, демонстрацій, а також проведення масових свят — наприклад, китайського нового року. 8 травня 1945 Черчилль оголосив перед присутніми на площі лондонцями про перемогу у Другій світовій війні. Щорічно на площі встановлюється головна ялинка країни, що привозять з Норвегії.
У романі-антиутопії Джорджа Орвелла «1984» площа називається «Площею Перемоги». Відповідно скульптура на Колоні Нельсона зображує Великого Брата. Пісня 1902 року «I live In Trafalgar Square», написана К. С. Мерфі, була популярна в мюзик-холах початку століття. Площа зображена на ранній картині Джорджа Клаузена «Квіткарка на Трафальгарській площі» (1879). У романі Гілберта Адера «Закрита книга» (1999) опис Трафальгарської площі є частиною сюжету.
- ↑ Parks and Gardens (polygons) // National Heritage List for England
- ↑ Trafalgar Square (Hansard, 27 November 2003). Hansard.millbanksystems.com. 27 листопада 2003. Архів оригіналу за 19 січня 2012. Процитовано 26 вересня 2011.
- ↑ а б Trafalgar Square. Google Maps. Архів оригіналу за 30 червня 2017. Процитовано 21 грудня 2015.
- ↑ Trafalgar Square Traffic. The Times. № 44253. 23 квітня 1926. с. 11. Процитовано 24 квітня 2020.
- ↑ TRAVEL ADVISORY; Boon to Pedestrians In Central London. The New York Times. 3 серпня 2003. Архів оригіналу за 10 травня 2013. Процитовано 22 листопада 2011.
- ↑ Barker, 2005, с. 43.
- ↑ а б Thornbury, Walter (1878). Trafalgar Square and the National Gallery. Т. 3. London. с. 141—149. Архів оригіналу за 17 листопада 2015. Процитовано 14 жовтня 2015.
{{cite book}}
: Проігноровано|work=
(довідка) - ↑ Standard tube map (PDF). Transport for London. Архів (PDF) оригіналу за 3 січня 2016. Процитовано 21 грудня 2015.
- ↑ Central London Bus Map (PDF). Transport for London. Архів оригіналу (PDF) за 13 березня 2017. Процитовано 19 грудня 2015.
- ↑ Where Is The Centre Of London? [Архівовано 17 серпня 2010 у Wayback Machine.] BBC
- ↑ Трафальгарська площа: історія, опис, фото. putidorogi-nn.ru. Архів оригіналу за 8 травня 2021. Процитовано 16 березня 2019.
- ↑ Мэр Лондона посадит голубей на диету. Архів оригіналу за 3 червня 2016. Процитовано 7 травня 2021.
- ↑ Архивная копия
- Fourth Plinth. blitzandblight.com. 12 лютого 2007. Архів оригіналу за 8 липня 2011. Процитовано 14 вересня 2016.
- Hackman, Gill (2014). Stone to Build London: Portland's Legacy. Monkton Farleigh: Folly Books. ISBN 978-0-9564405-9-4. OCLC 910854593. Book includes details of the Portland stone buildings around Trafalgar Square, including St Martin in the Fields, the National Gallery and Admiralty Arch.
- Hargreaves, Roger (2005). Trafalgar Square: Through the Camera. London: National Portrait Gallery Publications. ISBN 978-1-85514-345-6.
- Holt, Gavin (1934). Trafalgar Square. London: Hodder & Stoughton. OCLC 220695363.
- Hood, Jean (2005). Trafalgar Square: A Visual History of London's Landmark through Time. London: Batsford. ISBN 978-0-7134-8967-5.
- Official website of Trafalgar Square on the Mayor of London's website [Архівовано 7 березня 2011 у Wayback Machine.]
- Trafalgar Square webcam from Wxyz Webcams [Архівовано 26 червня 2021 у Wayback Machine.]