Kraljević i prosjak
By Mark Twain
()
About this ebook
Ova knjiga povest će vas u pogibeljnu pustolovinu koja se zbila, veli pisac, davne 1547. godine, a nekolicina likova koji u njoj žive povijesne su osobe, koje su ostavile traga u engleskoj i svjetskoj prošlosti...
Samuel Langhorne Clemens, daleko poznatiji kao Mark Twain (1835.-1910.), glasoviti je američki pisac i humorist, "otac američke književnosti" (W. Faulkner), autor romana Pustolovine Toma Sawyera, njegovog nastavka Pustolovine Huckleberry Finna, te povijesnog romana Kraljević i prosjak (1882.).
Prevela: Diana Zalar.
Lektira za 6. razred osnovne škole.
Mark Twain
Mark Twain, born Samuel Langhorne Clemens, was an American humorist and writer, who is best known for his enduring novels The Adventures of Tom Sawyer and Adventures of Huckleberry Finn, which has been called the Great American Novel.
Related to Kraljević i prosjak
Related ebooks
Kao da smo otac i kći Rating: 4 out of 5 stars4/5Srebrne svirale: Izabrane pjesme Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPosljednji Stipančići Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPut oko svijeta u 80 dana Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsKroz pustinju i prašumu Rating: 5 out of 5 stars5/5Sretni princ Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsKrsto i Lucijan Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsVilinske priče Rating: 5 out of 5 stars5/5Lika, Beč, Trenk ili bilo jednom 1746. Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsSeljačka buna: Historička pripovijest XVI vijeka Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsRupa na nebu Rating: 5 out of 5 stars5/5Prosjak Luka: Pripovijest iz seoskoga života Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsMuzej revolucije Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPriče iz davnine Rating: 3 out of 5 stars3/5Dubravka Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPatnje mladoga Werthera Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsNevidljivo pismo Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPreobraženja - Pjesme Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPovijest Ujedinjenog Kraljevstva Rating: 5 out of 5 stars5/5Miris japanskog kada Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPod starim krovovima: Zapisci i ulomci iz plemenitaškog svijeta Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsSoba Jacka Nicholsona Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsBožićna potraga Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsKaranfil sa pjesnikova groba Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsTena Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsLaura nije samo anegdota Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsRomeo i Julija Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsNovele i lakrdije Rating: 0 out of 5 stars0 ratings[email protected] Rating: 0 out of 5 stars0 ratingsPisma iz Švedske, Norveške i Danske Rating: 0 out of 5 stars0 ratings
Reviews for Kraljević i prosjak
0 ratings0 reviews
Book preview
Kraljević i prosjak - Mark Twain
Mark Twain
Kraljević
i prosjak
s engleskog prevela:
Diana Zalar
e-LektirelogotipiProjekt je sufinancirala Europska unija iz Europskog socijalnog fonda.
Više informacija o EU fondovima možete naći na web stranicama Ministarstva regionalnoga razvoja i fondova Europske unije:
www.strukturnifondovi.hr
Sadržaj ovog materijala isključiva je odgovornost Hrvatske akademske i istraživačke mreže – CARNET.
Sadržaj
O autoru: Mark Twain
Prije čitanja...
Kraljević i prosjak
PROSLOV
1. POGLAVLJE: Rođenje kraljevića i prosjaka
2. POGLAVLJE: Tomov prvobitni život
3. POGLAVLJE: Tom susreće kraljevića
4. POGLAVLJE: Počinju kraljevićeve nevolje
5. POGLAVLJE: Tom kao plemić
6. POGLAVLJE: Tom dobiva poduke
7. POGLAVLJE: Tomov prvi kraljevski objed
8. POGLAVLJE: Pitanje pečata
9. POGLAVLJE: Svečanost na rijeci
10. POGLAVLJE: Kraljević u zamci
11. POGLAVLJE: U velikoj vijećnici
12. POGLAVLJE: Kraljević i njegov spasitelj
13. POGLAVLJE: Nestanak kraljevića
14. POGLAVLJE: »Kralj je mrtav – živio kralj«
15. POGLAVLJE: Tom kao kralj
16. POGLAVLJE: Javni objed
17. POGLAVLJE: Lu-Lu Prvi
18. POGLAVLJE: Kraljević sa skitnicama
19. POGLAVLJE: Kraljević kod seljaka
20. POGLAVLJE: Kraljević i pustinjak
21. POGLAVLJE: Hendone, u pomoć
22. POGLAVLJE: Žrtva prijevare
23. POGLAVLJE: Kraljević kao zatočenik
24. POGLAVLJE: Bijeg
25. POGLAVLJE: Vlastelinstvo Hendon
26. POGLAVLJE: Nepriznat
27. POGLAVLJE: U zatvoru
28. POGLAVLJE: Žrtva
29. POGLAVLJE: U London
30. POGLAVLJE: Tomov napredak
31. POGLAVLJE: Pozdravna povorka
32. POGLAVLJE: Krunidbeni dan
33. POGLAVLJE: Edward kao kralj
KONAC: Pravica i zasluga
Bilješke
Metodički instrumentarij
Poticaji za daljnji rad
Rječnik
Mark TwainMark Twain
Florida, Missouri, 30. studenoga 1835.
– Redding, Connecticut, 21. travnja 1910.
Mark Twain o dječačkim snovima:
Tu i tamo nadali smo se, budemo li u životu dobri, Bog će nam možda dopustiti da budemo pirati.
Život na Mississippiju
Samuel Langhorne Clemens (Mark Twain) rođen je 1835. u gradiću Floridi u saveznoj državi Missouri (SAD). Svjetski je poznati književnik, humorist i novinar, predavač i poduzetnik. Otac mu je bio odvjetnik i sudac. Obitelj se često selila. Bio je šesto od sedmero djece. Osim njega, samo su mu sestra Pamela, mlađi brat Henry i stariji Orion preživjeli djetinjstvo. U to vrijeme harale su zarazne bolesti za koje nije bilo lijekova kao danas. U gradić Hannibal, riječnu luku u državi Missouri, koji je Twainu kasnije inspiracija za fikcionalni grad St. Petersburg u njegovim romanima, obitelj je doselila kad je Samuelu bilo pet godina. U djelima Pustolovine Toma Sawyera (1876.) i Pustolovine Huckleberryja Finna (1884.) prikazao je djelomice svoje djetinjstvo i djetinjstvo dječaka s kojima se družio. U ovome drugom dječak Huck bježi od oca nasilnika i alkoholičara, ploveći na splavi rijekom Mississippi zajedno s odbjeglim robom Jimom. U djetinjstvu je Mark Twain bio svjedokom velikih okrutnosti, pa čak i ubojstava crnačkih robova u gradiću Hannibalu (što tada nije još bilo zakonom kažnjivo jer robovi nisu imali nikakva prava, pa ni na vlastiti život), a u zreloj dobi bio je veliki zagovornik rasne ravnopravnosti. U svojim je djelima stvorio nezaboravne likove crnaca, a tijekom života novčano je podupirao studiranje crnačkih studenata.
Prekretnica u Samuelovom djetinjstvu dogodila se u dvanaestoj godini sa smrću njegova oca. Prema romansiranoj biografiji Joan Howard Priča o Marku Twainu, u ožujku 1847. Samuelov otac otišao je poslom u susjedni gradić. Pri povratku u Hannibal uhvatila ga je snježna mećava. Kad je stigao kući, i on i konj bili su prekriveni ledom. Poslije nekoliko dana Samelov otac je umro od upale pluća. Nakon toga Samuel se dogovorio s majkom da više neće ići u školu. Ona za to više nije imala ni financijskih mogućnosti. Radio je kao pomoćnik u dućanu, pridržavao je kovaču nemirne konje dok se potkivaju, radio je u štavionici kože. Pokušavao je stupiti u vojsku da bi se borio u Meksičkom ratu, ali nitko nije želio vojnika kojem je tek dvanaest godina. Onda je odlučio da će biti slagar slova u tiskari kao i njegov stariji brat Orion. Bio je to još jedan veliki životni preokret za Samuela. Zaposlio se u časopisu Missouri vjesnik. Kao šegrt nije primao nikakvu plaću. Obećali su mu stan, hranu i dva odijela godišnje. Stan se sveo na slamaricu na podu, odijela su bila iznošena odijela vlasnika tiskare, a hrane češće nije uopće bilo. Posao slagara slova i pomoćnika u tiskari bio je težak i dugočasan. Čistio je i slagao slova, subotom namakao hrpu papira i nedjeljom ujutro ga okretao. Prao je valjke i kalupe za slova, radio najteže poslove. Nosio je vodu sa gradske česme, ložio vatru u ledena, zimska jutra. »Nije mi žao što spavam na podu« – znao je reći – »ali mrzim ići na spavanje gladan.« Kad od gladi nije mogao spavati, usred noći bi s još jednim šegrtom silazio u podrum po krumpire i kuhao ih na peći u tiskari. Naš pisac postao je pravi stručnjak za poslove u tiskari. Igrom slučaja, u ruke mu je došla neka knjiga o Ivani Orleanskoj, koju je pročitao do kraja. Toliko mu se svidjela i Ivana i knjiga, da je počeo redovito posuđivati knjige i čitati ih. Njegov stariji brat u to je vrijeme osnovao vlastite novine i tiskaru u Hannibalu. Pozvao je Samuela i najmlađeg brata da mu budu šegrti. Nije sve išlo glatko: u tiskari je izbio požar prilikom kojega su vatrogasci vodom napravili još veću štetu, uredništvo je jednom napala krava – dok su je dječaci istjerali, izgrizla im je dva valjka i oštetila sandučić sa slovima. Potom je izbila epidemija opasne bolesti kolere duž cijele obale rijeke Mississippi. Vremena su bila teška i teško je bilo naći pretplatnike za novine. Čak i ako bi nekoga pridobili, taj im obično nije mogao platiti novcem već u drvima, jajima, kupusu, krumpiru ili repi. Pretplatnici su najviše plaćali repom, tako da je u obitelji Clemens repa svima »išla na nos«. Da se riješi omrznute repe i poboljša prodaju novina, Samuel je prvi puta u njima otisnuo svoj tekst: Nemojte se razboljeti od kolere... kupujte naše novine. Jedan ugledni liječnik kaže da je repa sigurna zaštita od kolere. U cilju javne pomoći naš Dnevnik će POTPUNO BESPLATNO davati po jedan struk repe za svaku novu pretplatu u gotovini. NE ODLAŽITE, SPAŠAVAJTE ZDRAVLJE! Samuel je zaboravio da ljudi imaju repe koliko god žele u svojim vrtovima, a i njegov se brat naljutio što je tu reklamu otisnuo bez njegova znanja. Ipak, ljudi su se smijali, a smijeh ponekad također liječi (makar dušu). A Samuela je obuzela želja za pisanjem. Kad god bi mu se pružila prilika, napisao bi u obiteljskom listu koji smiješan i zabavan člančić. Ubrzo su svi kupovali novine da bi pročitali njegov podlistak »Tajne gradića«. Njegov brat nije baš imao smisla za šalu, pa su se razišli.
Samuel je otišao trbuhom za kruhom. Radio je i kao kopač srebra, potom kao pomoćni kormilar na brodu koji je plovio rijekom Mississippi... znao je promatrati i učiti od ljudi. Slao je svoje priče u razne časopise, i one su ga polako počele proslavljati. Prva je bila Glasoviti skočižabac iz Calaveraškoga okruga, koju je uspio objaviti u jednim njujorškim novinama. Uzeo je sebi umjetničko ime Mark Twain – to je uzvik brodara na Mississippiju koji znači da brod može ploviti jer je dubina sigurna, do druge (twain je arhaični način da se kaže two) oznake (mark) na štapu kojom se dubina mjeri, odnosno 12 stopa ili tri i pol metra.
Zahvaljujući njegovim pričama, uredništvo nekog časopisa šalje ga na putovanja kako bi pisao putopise. Na putovanju u Sredozemlje i Palestinu dogodit će mu se treći preokret u životu – zaljubit će se i oženiti, a putopis Naivčine na putovanju (1869.) učvrstit će mu popularnost među čitateljima. Za svoju ljubav Oliviu Langdon vjenčao se 1870. godine. Prema zapisu Ivana Kušana – zbog lošeg ulaganja zarađenog novca (u neuspjeli tiskarski stroj, tvornicu satova, proizvodnju sagova, ljekovitu hranu, proizvodnju škara...), Mark Twain je kasnije bankrotirao. Da bi vratio dugove krenuo je na svjetsku turneju kao predavač i zabavljač, pišući humoreske i filozofsko-sociološke rasprave. Turneja je bila više nego uspješna i pribavila mu je još veću slavu. Morao je preživjeti više obiteljskih tragedija (smrt supruge, sina i dvije kćeri).
Poznavao je i prijateljevao s mnogim poznatim osobama svoga vremena. Jedan od njih bio je i Nikola Tesla, u čiji je laboratorij u New Yorku Twain rado navraćao i koji mu je znao pokazivati na kakvim pokusima radi. Osim građanskom ratu u Americi, svjedočio je i industrijskoj revoluciji. Između 1872. i 1907. proveo je više od jedanaest godina u inozemstvu (u Engleskoj, Njemačkoj, Italiji). Razočaran vremenom u kojem je živio, mučen depresijom, tražio je zaborav i nadahnuće u prošlim vremenima. Istodobno, želio je svima dokazati da je sposoban pisati uzvišenim stilom arhaičnog engleskog jezika, pa i govoriti o životu u šesnaestome stoljeću. O tome govori roman iz engleske prošlosti Kraljević i prosjak (1882.).
U vrijeme njegove mladosti smatralo se da je humoristička književnost manje vrijedna nego ozbiljna i »uzvišena«. Tek na početku dvadesetog stoljeća, kad se počela razvijati popularna kultura, Marka Twaina i Charliea Chaplina kritika će staviti na postolje najuspješnijih ljudi svoga vremena. Priče Marka Twaina smatraju se opravdano vrhuncem humoristične literature. Bio je prvi američki romanopisac, na kojega nije utjecalo europsko književno nasljeđe. Njegovi pustolovni romani majstorski kombiniraju elemente više žanrova: detektivskog, gusarskog, gotičkog zapleta. Poznat je i po majstorskoj izmjeni ozbiljnih i komičnih dijelova priče. To je posebno došlo do izražaja u njegovom djelu Yankee na dvoru kralja Arthura (1889.) gdje govori o doživljajima američkog mladića iz 19. stoljeća koji se iznenada nađe u Engleskoj u doba vitezova Okrugloga stola. Njegovi doživljaji otvaraju nove poglede na povijesne događaje i legende o Arthuru. Ovo satirično djelo prozvano je „američkim Don Quijoteom". Memoarske zapise Život na Mississippiju objavio je 1883.
Na sedamdeseti rođendan (1905.) časopis New York Times nazvat će ga najvećim živućim humoristom i neokrunjenim kraljem američke literature. Dobio je i počasne doktorate, jedan od njih na Sveučilištu u Oxfordu.
Sjajno je vladao jezikom i govorima američkoga Juga i Zapada, i oni su mu izvrsno poslužili za humorističko štivo. Različite govore unio je i u svoje djelo Pustolovine Huckleberryja Finna. Ovaj postupak dao je romanu iskren i realističan prikaz ljudskih vrlina, zloće i strasti. To će otvoriti put i drugim piscima da pišu onako kako se govori u različitim predjelima prostranog američkog područja i u različitim društvenim sredinama. Savršeni, uglađeni književni jezik više nije bio jedini zanimljiv književnicima, i nije besprijekorna gramatika bila najvažnije mjerilo uspješnoga stila. Zahvaljujući njemu, u književnost su ušli razgovorni jezik i narječja, govori različitih sredina i društvenih slojeva. Mark Twain naglavačke je izokrenuo napisana pravila i nepisane propise! To mu je omogućilo da se razvije u sjajnoga humorista i istovremeno izbori dostojanstvo humoru dok se mislilo da je »visoka« književnost samo ozbiljna književnost. Ova jezična raznovrsnost, bogatstvo i sloboda potaknut će mnoge kasnije velike pisce, poput Ernesta Hemingwaya i Williama Falknera, da dalje razvijaju jezičnu izražajnost i svoje stilove. Mark Twain izborio je i dostojanstvo humoru u umjetničkoj književnosti. Na svojim proslavljenim predavanjima pokazivao je sposobnost uživljavanja glumca, pa su mnogi žalili što se nije posvetio tom pozivu. Odatle ta predavačko-glumačka nota i u književnim djelima, pa mu romani katkada više podsjećaju na autobiografsku ispovijest negoli što su to uistinu.
Smatrajući da je Twain zapravo na pozornici davao još više svoje osobnosti negoli u književnim djelima, američki je glumac Hal Holbrook načinio seriju nastupa u vlastitoj zemlji i u inozemstvu odjeven i maskiran kao Mark Twain, tako što je složio ulomke iz Twainovih djela i raznih drugih zapisa. Jednom je tako nastupio i u Zagrebu, 1960. godine.
Twain je umro od bolesti srca 1910. godine u Connecticutu (SAD).
Svaki od tri ovdje spomenuta Twainova najvažnija romana napisan je u drugačijem stilu. Nemjerljiv je njegov utjecaj i na europsku književnost. Vrlo je utjecao i na hrvatske pisce za mlade, Ivana Kušana osobito, koji je također unio humorističke elemente u svoje romane. On je i preveo sva tri Twainova najpoznatija romana. I u romanima Milivoja Matošeca osjeća se utjecaj Twaina, osobito u građenju dječačkih likova i pustolovne, akcijske atmosfere.
Otac suvremenog hrvatskog dječjeg romana Ivan Kušan na jednom od svojih putovanja posjetio je i gradić Hannibal u kojemu je odrastao Mark Twain. U tamošnji muzej posvećen Twainu pristižu izdanja njegovih romana iz cijeloga svijeta.
* * *
Pun želudac malo vrijedi ako duša gladuje.
Kraljević i prosjak
Roman Marka Twaina (Samuela Langhorna Clemensa) Kraljević i prosjak, tiskan 1882. godine, nastao je između nastanka još dva njegova romana, Toma Sawyera i Huckleberryja Finna, što nije bilo slučajno. Već je Ivan Kušan, u proučavanju opusa ovoga pisca, zaključio kako je u to vrijeme Twain želio pokazati intelektualcima i književnicima da može pisati visokim stilom i jezikom starije engleske proze, a ne samo kao novinar i američki humorist. Zato je izabrao tešku temu: englesku povijest. Ispod naslova Kraljevića i prosjaka Twain je dodao: Pripovijest za mladež svake dobi. Povest će čitatelje u pogibeljnu pustolovinu koja se zbila, veli pisac, davne 1547. godine, a nekolicina likova u ovoj priči povijesne su osobe. Ostavile su u engleskoj i svjetskoj prošlosti i te kako duboku brazdu (milosrđa, ili pak okrutnosti). Riječ je o nježnom i osjećajnom Edwardu Tudoru, neumoljivom Henriku VIII., Mary I. – koju su zvali Čelična Svetica. Ove činjenice nose svoju težinu i obvezu.
Mark Twain uspijeva čitatelju osvijetliti pozornicu burnog šesnaestog stoljeća. Učiniti to zanimljivo i pustolovno nije nimalo lak posao. Još je teže razumljivim jezikom ironizirati zbivanja, zabosti žalac sarkazma u sve to. U svoje vrijeme, Twain je ovim djelom uspio pružiti zanimljivu usporedbu između okrutnih zakona naizgled civilizirane Engleske i divljaštava koja su se događala u doba njegova djetinjstva u Americi, posebice prema crnačkom dijelu stanovništva. Pokazao je da se okrutnosti događaju i u civiliziranim i u neciviliziranim krajevima svijeta, kao i u različitim vremenima. Ovo djelo je i osuda tih okrutnosti. Mark Twain pokazao je da može u romanu prikazati povijest i tradiciju jednoga vremena u Velikoj Britaniji, ali da može o njima izreći i svoje mišljenje. Dati kritiku kroz likove i zbivanja, pojasniti duh vremena koje nam je nedohvatljivo. Tako ćemo upoznati kakvi su običaji vladali na engleskome dvoru, kakvi su odnosi bili među dvorskom svitom na različitim položajima, kako je živio mali kraljević od ranoga ustajanja do večeri; na koji način se školovalo plemstvo, koliko su ljudi bili praznovjerni i kako se to odražavalo na donošenje odluka u sudskim procesima. Intrige na dvoru bile su svakodnevne i vrlo opasne. Više od svega u ovome dijelu knjige možemo vidjeti koliko je i tada bio važan pojedinac i koliko je mogao učiniti stvari boljima i vedrijima, samo ako mu je bilo stalo i ako se htio potruditi. Kao i danas. S druge strane, Twain se potrudio pokazati i kako je živio siromašni puk u ono vrijeme: kako je bilo djeci sa roditeljima koji su prosjačili ili robovali porocima (alkohol, kartanje, loše društvo); kako su se očajnici često uključivali u razbojničke družine koje su ih iskorištavale za svoje ciljeve; koliko su okrutne sudske kazne bile za različite prijestupe, a zatvori nehigijenska legla bolesti. I opet je spisatelju bilo važno pokazati da i u ovako siromašnoj sredini postoje ljudi kojima možeš vjerovati, koji ne odustaju od svojih etičkih principa, koji su sjajni prijatelji u nevolji. Čitajući ovu knjigu, postaje jasno koliko je truda potrebno za ostvarenje dobrog povijesnog romana, koliko poznavanja činjenica, običaja, kulture i tradicije.
Snaga ove knjige sadržana je u sjajno vođenoj priči u kojoj se izmjenjuju dijelovi s lažnim kraljevićem i dijelovi s lažnim prosjakom, kojemu nitko ne vjeruje da je kraljević. Početni motiv i poticaj Twain je dobio posve slučajno, pročitavši u novinama o dvojici dječaka koji su bili posve jednakoga izgleda, a nisu bili uopće u rodu. Napisao je priču o kraljevskim pustolovinama siromašnog dječaka iz londonskog predgrađa koji je zabunom skoro okrunjen za kralja Engleske. Istodobno, kao u filmu kad se paralelno izmjenjuju događaji na dva mjesta i s dva lika, napisao je i kakva se mutna i nevoljna bujica događaja obrušila na nespremnog, ali srčanog malog kraljevića kada je dopao krugova niskog (i prosjačkog) pučanstva. Ova dvojica trebaju se ponovno sresti, ali ih ta bujica događaja uvijek odnese u suprotnim smjerovima. Dvojica dječaka nisu intelektualno podređeni odraslima, a njihova im dječja iskrenost pomaže donijeti i najteže odluke. Njihova dosjetljivost, osjećajnost i optimizam – kao posljedak svega toga i moć – uvijek je jača od moći odraslih. Ovo je još jedan razlog zbog čega je knjiga omiljena među mladima. Pokazuje da Twain vjeruje najviše njima, da se divi najviše njima i njihovoj snazi da mijenjaju svijet.
Snaga ove knjige iskri se, dakle, u toplim i životnim glavnim likovima Tomu Cantyju, Edwardu VI., i Milesu Hendonu. Miles Hendon, ratnik i pustolov, sličan je Don Cesaru de Basanu, španjolskom plemiću, liku iz drame francuskog književnika Victora Hugoa Ruy Blass (1838.). Hendon, vitez Kraljevstva Snova i Sjena (kako se sam naziva), Edwardov predani prijatelj i zaštitnik, a kasnije i grof od Kenta, jedan je od najnesebičnijih i najplemenitijih likova svjetske literature. K tome je i dosljedni optimist. Ovo posljednje mu, u to nemilosno doba, pridaje notu komičnosti. Ipak, Twain ga tako uvjerljivo unosi u djelo, da postaje jasno kako takovih ljudi ima i dan danas. Treba ih samo uporno tražiti, a ako se čitatelju dogodi da takvoga prijatelja nađe u stvarnosti, treba ga paziti i nagraditi, kao što je to na koncu učinio i Edward, mali povratnik na svoje prijestolje. Životnost krasi sve likove, makar ih pisac samo »prošetao« ovim živopisnim djelom.
Čitatelj će oprostiti Twainu uživanje u kristalno sretnom koncu priče. Isto tako, dogodi se i poneki naivniji sukob ili zaplet, ali to ne kvari djelo u cjelini. Namjerna naivnost je odlika njegova stila, jer je on kombinira s duhovitošću i povremenim podsmjehom.
Snaga ove knjige skriva se i u opomeni i nadi. Opomeni da se uvijek i do kraja kušamo čvrsto držati za ono što mislimo da je u nama vrijedno i dobro, jer samo tako možemo uistinu živjeti. Nadi da ni u najokrutnijoj pustinji duha nismo sami, da ni u najdubljem moru nedaće i krvi nismo izgubljeni, jer gotovo sigurno, evo! već tamo! mač suče iz korica neki Miles Hendon, vitez Dobre Nade, i juri nam u obranu.
Ovo nikada ne treba smetnuti s uma, a zasluga ostaje Marku Twainu u čast.
dr. sc. Diana Zalar
Prije čitanja...
● Radnja ovoga romana zbiva se u Engleskoj u vrijeme vladavine Henrika VIII. On je bio Edwardov otac i vladao je Engleskom od 1509. do 1547. Edward je jedan od likova ovoga romana. Saznajte nešto o životu u Engleskoj u 16. stoljeću!
● Na početku romana nalazi se Proslov u kojem autor navodi sljedeće:
Zapisat ću jednu pripovijest onako kako mi ju je ispričao čovjek koji ju je čuo od svog oca, a ovaj potonji opet od svog oca, koji ju je baš tako čuo od svog oca – i tako dalje, unatrag, i još unatrag, pred tri stotine i više godina, očevi su je prenosili sinovima i tako je sačuvali. Možda je to povijesna zgoda, možda je samo legenda, predaja. Možda se zbila, a možda i nije. Možda su u nju vjerovali mudraci i učenjaci staroga doba; može biti da su je samo neuki i bezazleni voljeli i pouzdavali se u nju.
Kaže se da povijest priča ono što se dogodilo, a književnost ono što se moglo dogoditi. Razmislite o ovoj tvrdnji!
● Ovo djelo pripada književnom rodu EPIKA. Neki likovi koji se spominju u romanu povijesne su osobe.
Je li vam pri čitanju bitno jesu li događaji koji se opisuju istiniti ili nisu? Zašto?
Kraljević
i prosjak
Dobroj i složnoj djeci
Susie i Clari Clemens
ovu knjigu u znak ljubavi posvećuje otac
PROSLOV
Zapisat ću jednu pripovijest onako kako mi ju je ispričao čovjek koji ju je čuo od svog oca, a ovaj potonji opet od svog oca, koji ju je baš tako čuo od svog oca – i tako dalje, unatrag, i još unatrag, pred tri stotine i više godina, očevi su je prenosili sinovima i tako je sačuvali. Možda je to povijesna zgoda, možda je samo legenda, predaja. Možda se zbila, a možda i nije. Možda su u nju vjerovali mudraci i učenjaci staroga doba; može biti da su je samo neuki i bezazleni voljeli i pouzdavali se u nju.
PISAC
Dar smilovanja ne dolazi silom
On tiho sipi ko nebeski dažd
Na zemlju pod sobom, i dvaput blagoslovljen;
Blagoslivlja onoga što daje, i onoga koji prima;
On je moćniji i od najmoćnijeg; pristaje
časnom vladaru i bolje od njegove