Golden Boy
![]() William Holden i Lee J. Cobb a la pel·lícula ![]() | |
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Rouben Mamoulian ![]() |
Protagonistes | |
Producció | Columbia Pictures i William Perlberg ![]() |
Guió | Daniel Taradash, Victor Heerman, Clifford Odets i Sarah Y. Mason ![]() |
Música | Johannes Brahms ![]() |
Fotografia | Karl Freund i Nicholas Musuraca ![]() |
Muntatge | Otto Meyer ![]() |
Productora | Columbia Pictures ![]() |
Distribuïdor | Columbia Pictures i Netflix ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Estats Units d'Amèrica ![]() |
Estrena | 1939 ![]() |
Durada | 99 min ![]() |
Idioma original | anglès ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | drama, cinema romàntic i pel·lícula de boxa ![]() |
Premis i nominacions | |
Nominacions | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Golden Boy és una pel·lícula romàntica dramàtica d'essports estatunidenca del 1939 dirigida per Rouben Mamoulian i protagonitzada per Barbara Stanwyck, Adolphe Menjou i William Holden. Es basa en l'obra del mateix títol de Clifford Odets de 1937.
Trama
[modifica]El jove i prometedor violinista Joe Bonaparte (William Holden) té dificultats econòmiques i decideix guanyar diners com a boxejador, tot i que s'arriscarà a fer-se lesions a les mans. El seu pare, el Sr. Bonaparte sènior (Lee J. Cobb), vol que el seu fill continuï desenvolupant el seu talent musical i li compra un violí car pel seu 21è aniversari. Però en Joe persuadeix l'entrenador gairebé en fallida Tom Moody (Adolph Menjou) perquè el deixi provar la boxa i guanya combat rere combat. Quan la seva consciència comença a molestar-lo i qüestiona la seva decisió d'entrar a la boxa, Lorna Moon (Barbara Stanwyck), la noia de Moody, és enviada per convèncer-lo de continuar lluitant. El gàngster Eddie Fuseli (Joseph Calleia) intenta aconseguir una part de l'acció i compra la part de Moody, convertint l'anteriorment dolç Joe en un boxejador dur de cor. Joe entra al combat de semifinals contra Chocolate Drop (James 'Cannonball' Green) decidit a guanyar, però quan noqueja el seu oponent a la segona ronda, matant-lo, tant ell com la Lorna canvien d'actitud. Es retira de la boxa i torna amb Lorna al seu pare i a la seva música.
Repartiment
[modifica]- Barbara Stanwyck com a Lorna Moon
- Adolphe Menjou com a Tom Moody
- William Holden com a Joe Bonaparte
- Lee J. Cobb com el Sr. Bonaparte
- Joseph Calleia com a Eddie Fuseli
- Sam Levene com a Siggie
- Edward Brophy com a Roxy Lewis (acreditat com a Edward S. Brophy)
- Beatrice Blinn com a Anna
- William H. Strauss com el Sr. Carpa
- Don Beddoe com a Borneo
James "Cannonball" Green interpreta Chocolate Drop, l'últim oponent de Joe, en un paper no acreditat.[1]
Producció
[modifica]El 1938, Columbia va comprar els drets de l'obra d'Odets per 100.000 dòlars, amb la intenció de produir una pel·lícula protagonitzada per Jean Arthur i dirigida per Frank Capra. Els actors considerats per al paper de Joe Bonaparte eren John Garfield, que va interpretar a Joe a l'obra, Elia Kazan, Richard Carlson i Tyrone Power. No obstant això, el director Rouben Mamoulian va expressar interès en Holden després de veure la seva prova de pantalla, i va convèncer Columbia perquè comprés el 50 per cent del contracte de Holden a Paramount Pictures. Golden Boy va ser el primer paper protagonista de Holden i va impulsar la seva carrera.[2]
Els productors inicialment estaven descontents amb el treball de Holden i van intentar acomiadar-lo, però Stanwyck va insistir que el mantingués.[3] Trenta-nou anys més tard, quan Holden i Stanwyck van ser presentadors conjunts als Premis Oscar de 1978, va interrompre la lectura d'una llista de nominats per agrair-li públicament haver salvat la seva carrera. Als Premis Oscar de 1982, parlant sobre Holden, que havia mort en un accident uns mesos abans: "L'estimava molt i el trobo a faltar. Sempre va desitjar que obtingués un Oscar. I així aquesta nit, fill d'or, has aconseguit el teu desig".[4][5]
El dramaturg Clifford Odets va estar disgustat pels molts canvis fets a la pel·lícula respecte a la seva obra original, en part a causa del Codi Hays i en part pel final reescrit. Mentre que l'obra va acabar amb Joe i Lorna escapant dels seus problemes i morir en un accident de cotxe, la pel·lícula es tanca amb Joe i Lorna decidint tornar junts a casa d'en Joe.[3]
L'escena culminant de la boxa es va filmar al Madison Square Garden a Nova York.[2]
Elogis
[modifica]La partitura de Victor Young va ser nominada a un Oscar a la Millor Banda sonora original.[2]
Adaptacions
[modifica]El 7 de gener de 1940, Stanwyck va fer una paròdia de Golden Boy a The Jack Benny Program.[6]
La pel·lícula de 1947 Cos i ànima era parcialment basada en Golden Boy.[1]
Identificació del sospitós d'assassinat
[modifica]Irving "Gangy" Cohen, un dels presumptes sicaris empleats pel sindicat del crim organitzat Murder, Inc., va ser identificat pel testimoni del fiscal en cap Abraham Levine quan Levine va assistir a una projecció de Golden Boy i va veure Cohen a una de les escenes de multituds al costat del ring. Després de l'assassinat del delinqüent Walter Sage l'any 1937 als Catskills, Cohen havia fugit a Califòrnia i havia obtingut parts petites en pel·lícules.[7] Cohen va ser portat a judici i absolt el 21 de juny de 1940.[8]
Referències
[modifica]- ↑ 1,0 1,1 Boddy, Kasia. Boxing: A Cultural History. Reaktion Books, 2013, p. 88. ISBN 9781861897022.
- ↑ 2,0 2,1 2,2 «Golden Boy (1939)». American Film Institute, 2019. [Consulta: 28 novembre 2019].
- ↑ 3,0 3,1 Ashe, Brandie. «William Holden, the 'Golden Boy'». The Retro Set, 21-08-2013. Arxivat de l'original el 28 de novembre 2019. [Consulta: 28 novembre 2019].
- ↑ video: "Barbara Stanwyck's Honorary Award: 1982 Oscars", Academy of Motion Picture Arts and Sciences via Youtube.com; accessed November 12, 2016.
- ↑ Robert Osborne, "TCM – Golden Boy" via Youtube.com; accessed November 12, 2016.
- ↑ Jack Benny on the Old Time Radio Network
- ↑ Turkus, Burton T. Murder, Inc: The Story of "the Syndicate". Da Capo Press, 1951. ISBN 9780306804755.
- ↑ Big Gangi Cohen Cleared of Murder; Slaying Was One of 57 Laid to Syndicate in Brooklyn, The New York Times, June 22, 1940, p. 34.
De subscripció o mur de pagament «BIG GANGI COHEN CLEARED OF MURDER; Slaying Was One of 57 Laid to Syndicate in Brooklyn». The New York Times, 22-06-1940 [Consulta: 28 juliol 2007].