Karelų kalba
Appearance
Karelų kalba karjala | |
Kalbama | Suomijoje, Rusijoje (Karelijoje) |
---|---|
Kalbančiųjų skaičius | 35 600[1] |
Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | ? |
Kilmė | Uralo Finougrų Finų Baltijos finų Karelų |
Oficialus statusas | |
Oficiali kalba | ![]() |
Kalbos kodai | |
ISO 639-2 | krl |
ISO 639-3 | krl |
Geografinis paplitimas | |
![]() |
Karelų kalba – finougrų kalbų atšakos finų kalbų grupės Baltijos finų pogrupio kalba. Vartojama istorinėje Karelijoje: dab. Karelijos respublikoje, iš dalies Jaroslavlio, Kalinino, Leningrado, Novgorodo srityse, taip pat rytinėje Suomijoje. Kalbančiųjų Rusijoje 25 600 (2010), Suomijoje 10 000 – 20 000.[2][3] Skiriamos karelų (artima suomių kalbai), liudikų ir Oloneco karelų tarmės. Seniausi rašto paminklai iš XIII a. Karelų kalba daugiausiai vartojama kaip šnekamoji (rašomosios kalbos funkcijas atlieka rusų ir suomių kalbos).[4]
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Закон Республики Карелия о государственной поддержке карельского, вепсского и финского языков в Республике Карелия.
- ↑ „Калинина Г.Н., Рыбалкина П. В. Проектное мышление и "человек проектирующий" (философско-культурологическая экспликация)“. Человек и культура. 5, 5: 13–20. 2018 m. gegužės mėn. doi:10.25136/2409-8744.2018.5.27073. ISSN 2409-8744.
- ↑ „Karjalan kieli | Karjalan Sivistysseura“ (suomių). Nuoroda tikrinta 2020-05-07.
- ↑ Karelų kalba. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, V t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1979. T.V: Janenka-Kombatantai
Nuorodos
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]
|