Химна Аргентине
Чујте, Смртници! (шпа. Oid, Mortales) је национална химна Аргентине (Himno Nacional Argentino).
Текст за песму је написао Висенте Лопез (Vicente López y Planes), док је музику компоновао Блас Парера (Blas Parera). Песма је усвојена као национална химна Аргентине 11. маја 1813. године, три дана пре добијања формалне независности од Шпаније. Стога је 11. мај Дан химне у Аргентини.
24. маја 1812. године, Висенте Лопез је одгледао представу, изведену у Кући комедије (Casa de la Comedia) у Буенос Ајресу, под називом 25. Мај (El 25 de Mayo), која заправо говори о Мајској Револуцији, која се десила две године раније. Представа, коју је написао Амбросио Моранте, се завршава химном коју певају глумци. То је инспирисало Лопеза да исте ноћи напише прву верзију химне која ће заменити Морантеову, и за коју је касније музику написао Блас Парера.
Тадашња аутономна Влада одобрава нову химну 11. маја 1813. године као Патриотски марш (Marcha Patriótica), и захтева од Парере да компонује музику. Неки аутори кажу да је Парера прихватио понуду, али да након доста дана није показао никакве резултате. С обзиром да текст химне има отворен непријатељски став према Шпанији, а и сам Шпанац, Парера напокон одбија понуду, плашећи се реакције краља. Након тога, власти га хапсе и приморавају да компонује под претњом смрћу. Исте ноћи завршава музику, једноставним копирањем музике за позоришну представу коју је он сам и био написао. Бива пуштен из затвора и нешто касније заувек напушта земљу, живећи дуго у Рио де Женеиру, а касније у Шпанији где је и преминуо.
Коначна верзија песме је први пут изведена 14. маја 1813. године у кући аристократе Марките Санчез де Томпсон (Mariquita Sánchez de Thompson), а презентована јавности 25. маја исте године. Тада је химна носила назив Национална Патриотска Песма (Canción Patriótica Nacional), а касније само Патриотска Песма (Canción Patriótica), да би 1847. године била преименована у Националну Химну Аргентине (Himno Nacional Argentino) и тај назив се задржао и до данас.
У завршној верзији Химне Маја (како ју је Лопез назвао) је наглашено да приказана политичка визија није само аргентинска, већ читаве Латинске Америке. Текст је изразито индипендистички и антишпански, јер се у то време земља борила за независност и одвајање од Шпаније. Химна је 1860. године претрпела модификацију, по препоруци музичара Хуан Пабла Еснаола (Juan Pablo Esnaola) који је песму у оркестарком и хармонисјком смислу обогатио.
Током 19. века химна је певана у целини. Међутим, после извесног времена када се у народу изгубио непријатељски став према Шпанији, а и када је у земљу дошло до уплива великог броја шпанских имиграната, химна је модификована декретом председника Рокоа 30. марта 1900. године. Декрет је гласио:
,, Без измена текста националне химне, у песми се налазе строфе које јасно описују концепт да нације своје химне повезују са мирним временима, као и ради усклађивања са спокојом и поносом хиљаде Шпанаца који живе са нама, такве строфе могу и морају бити изведене на јавним скуповима, ради поштовања традиције и закона неагресивности, Председник Републике издаје следећи декрет:
На официјелним и јавним скуповима, као и у школама, ће бити певани само прва и последња строфа и рефрен Националне Химне одобрене од Аутономне Владе 11. маја 1813. године."
На овај начин је текст химне који је садржао видљиво непријатељски став према Шпанији промењен.
2. августа 1924. године још једна извршна резолуција, потекла и руковођена из Владе, забранила је да музика коју је компоновао Парера, а касније допунио Еснаол, и која се свира на јавним местима, буде музички мењана, што је до тада постало доста учестало.
По аргентинском закону извођење химне је обавезно током официјелних догађаја, а од присутних се очекује да устану и певају песму; радио станице пустају химну у поноћ, док ТВ програми то раде пре завршетка свог дневног програма; током националних празника, обавезно је извођење химне у поноћ и подне.
Рок музичар Чарли Гарсиа (Charly García) је прекршио дугу традицију поштовања химне, када је ставио препевану верзију Националне химне на свој албум Filosofía barata y zapatos de goma (Јефтина филозофија и гумене ципеле) из 1990. године. Многи Аргентински музичари су 1998. године препевавали химну и друге патриотске песме на заједничком албуму El Grito Sagrado (Свети врисак).
Стихови - модерна верзија
[уреди | уреди извор]Модерна верзија усвојена 1990. године, без видљивог непријатељског става према Шпанији:
Стихови на шпанском | Превод на српски |
Oíd, mortales, el grito sagrado: "¡Libertad, libertad, libertad!" |
Смртници, чујте свети плач: ,, Слобода, слобода, слобода!" |
Estribillo Sean eternos los laureles |
Рефрен Може ловор бити вечан, |
Стихови - оригинална верзија
[уреди | уреди извор]Оригинална верзија, Патриотски марш (Marcha Patriótica):
Стихови на шпанском | Превод на српски |
Oíd, mortales, el grito sagrado: Libertad, libertad, libertad. |
Смртници, чујте свети плач: Слобода, слобода, слобода! |
Coro Sean eternos los laureles, |
Рефрен Може ловор бити вечан, |
De los nuevos campeones los rostros Marte mismo parece animar |
На лицима нових шампиона Изгледа као да их сам Марс поздравља |
Pero sierras y muros se sienten retumbar con horrible fragor: |
Планине се ређају, а зидови осећају Призвук са ужасном галамом: |
¿No los véis sobre México y Quito arrojarse con saña tenaz |
Зар их не видиш преко Мексика и Китоа Распростирући се са отпорном злобом? |
A vosotros se atreve, argentinos, el orgullo del vil invasor; |
То тебе изазива, Аргентинци, Понос злог освајача; |
El valiente argentino a las armas corre ardiendo con brío y valor, |
Храбра Аргентинска рука Трчи са одлучношћу и храброшћу, |
San José, San Lorenzo, Suipacha, ambas Piedras, Salta y Tucumán, |
Сан Хозе, Сан Лоренсо, Суипача, Оба Пиедраса, Салта и Тукуман, |
La victoria al guerrero argentino con sus alas brillante cubrió, |
Победа аргентинског војника Прекривена његовим бриљантним крилима, |
Desde un polo hasta el otro resuena de la fama el sonoro clarín, |
Од дувачког коца до осталих звукова Слава надменог трубача, |
Sean eternos los laureles que supimos conseguir. |
Може ловор бити вечан, Онда смо знали како да победимо. |