Дональд Барлет
Дональд Барлет | |
---|---|
Народився | 17 липня 1936 (88 років) Джонстаун, Кембрія, Пенсільванія, США |
Країна | ![]() |
Діяльність | журналіст |
Alma mater | Університет штату Пенсильванія |
Знання мов | англійська[1] |
Заклад | The Philadelphia Inquirerd[2] і Time[3] |
Нагороди | |
Дональд Л. Барлет (нар. 17 липня 1936) — американський журналіст і автор, який часто співпрацює з Джеймсом Стілом. Разом вони отримали дві Пулітцерівські премії, дві Нагороди Національного журналу та шість нагород Джорджа Полка. Вони відомі глибоким опрацюванням документів та інтерв'ю з необхідними джерелами[4]. Дует співпрацює понад 40 років і їх часто згадують як Барлет і Стіл.
Барлет народився і виріс у Джонстауні, штат Пенсільванія. Після навчання в державному університеті штату Пенсільванія він працював три роки спеціальним агентом в Корпусі контррозвідки армії США до 1956 року. Барлет почав свою журналістську кар'єру репортером журналу Reading (Pennsylvania) Times. Через дев'ять років він став журналістом-розслідувачем The Plain Dealer, а пізніше працював в The Chicago Daily News і The Philadelphia Inquirer, де він співпрацював із Джеймсом Стілом. У 1997 році Барлет і Стіл стали редакторами в журналі «Тайм». У 2006 році вони почали працювати редакторами у Vanity Fair. Протягом багатьох років Барлет і Стіл писали про такі різноманітні теми, як злочинність, житло, ядерні відходи, податкові лазівки, зниження рівня життя середнього класу, Говард Г'юз, роль грошей у політиці, ціни на нафту, імміграцію, охорону здоров'я.
Барлет і Стіл виграли дві Пулітцерівські премії і були визнані за їх внесок в американську журналістику ще коли працювали у The Philadelphia Inquirer. У 1972 році, під час однієї з перших спільних робіт для The Inquirer, Барлет і Стіл вперше використали комп'ютери для аналізу даних про насильницькі злочини. Бартлетт і Стіл виграли свою першу Пулітцерівську премію за національну звітність і Нагороду Джеральда Леба[5][6] в 1975 році за серію «Аудит служби внутрішніх доходів», опубліковану в The Inquirer[7]. Вони здобули другу Пулітцерівську премію за національну звітність і Нагороду Джеральда Леба для великих газет[5] в 1989 році за висвітлення тимчасових податкових пільг, запроваджених Законом про податкову реформу 1986 року[8]. Їхня серія статей в Inquirer «Америка: що пішло неправильно?» відзначена факультетом журналістики Нью-Йоркського університету 51-ю у списку 100 кращих журналістських робіт XX століття[9]. Написана як книга, вона стала бестселером «Нью-Йорк таймс» № 1. Це одна із семи книг, які опублікували Барлет і Стіл. П'ять книг були написані в The Inquirer.
Через 26 років в Inquirer Барлетт і Стіл перейшли до журналу «Тайм»[10]. Працюючи там, команда виграла дві Нагороди Національного журналу та рекордну шосту нагороду Джорджа Полка[11].
Після «Тайм» Барлетт і Стіл почали працювати у Vanity Fair[12][13]. У 2007 році вони були представлені в документальній серії PBS «Експозиція: дослідницькі звіти в Америці» в епізоді «Друзі у високих місцях», що стосувався державних контрактів. Коли на програмі його запитали як їм вдалося багато років працювати разом, Барлетт сказав: «Ми обидві дуже нудні. Хто ще читає податкові кодекси?» Завдяки клопіткій праці з документами, Барлет і Стіл зробили вагомий внесок в журналістику.
Барлетт одружений та має сина і пасинка.
Барлета і Стіла часто згадують у підручниках з розслідувальної журналістики за їхню техніку та професійність. Вони відомі своєю командною роботою[14], «послідовною точністю»[15], «здатністю до відтворення» для виявлення своїх джерел[16] і вміння доступно писати для різних аудиторій, зокрема як в серії «Америка: що пішло не так?». Їхні роботодавці, особливо Джин Робертс із The Inquirer[17], надавали їм можливість проводити тривалий час, опрацьовуючи документи, і публікувати свої роботи у великих статтях у газетах і журналах.
Боб Вудворд про Барлета і Стіла:
Вони начебто довели до досконалості метод виконання своєї роботи, і я з великою повагою ставлюся до неї[15].
- ↑ Identifiants et Référentiels — ABES, 2011.
- ↑ https://liu.edu/polk-awards/past-winners
- ↑ https://goldsmithawards.org/honoree/what-corporate-welfare-costs/
- ↑ Alter, Jonathan (24 квітня 1989). Two Reporters You Don't Want on Your Tail. Newsweek.
- ↑ а б Historical Winners List. UCLA Anderson School of Management. Архів оригіналу за 8 квітня 2019. Процитовано 31 січня 2019.
- ↑ Royster wins Loeb Award for financial journalism. The New York Times. 25 вересня 1975. с. 64. Архів оригіналу за 9 лютого 2019. Процитовано 6 лютого 2019.
- ↑ 1975 Winners. The Pulitzer Prizes. Архів оригіналу за 16 серпня 2013. Процитовано 30 квітня 2011.
- ↑ 1989 Winners and Finalists. The Pulitzer Prizes. Архів оригіналу за 24 грудня 2015. Процитовано 30 квітня 2011.
- ↑ Barringer, Felicity (1 березня 1999). Journalism's Greatest Hits: Two Lists of a Century's Top Stories. The New York Times.
- ↑ O'Reilly, David (2 лютого 1997). Barlett, Steele Leave Inquirer After 26 Years. The Philadelphia Inquirer.
- ↑ Colford, Paul (16 березня 2001). Time Pair Snare Record Sixth Polk. Daily News (New York).
- ↑ Seelye, Katharine (18 травня 2006). Richard Stengel Is Chosen To Be Top Editor at Time. The New York Times.
- ↑ Seelye, Katharine (7 серпня 2006). An Established Reporting Team Moves to Vanity Fair. The New York Times.
- ↑ Meyer, Philip (28 квітня 2011). In Pulitzers, journalism's evolution is taking shape. USA Today.
- ↑ а б Cox, James (14 квітня 1992). Stoking Fires of Debate. USA Today.
- ↑ Marvin, Carolyn; Philip Meyer (2005). What Kind of Journalism Does the Public Need?. У Geneva Overholser & Kathleen Hall Jamieson (ред.). The Press. New York: Oxford University Press. с. 400–411 [403]. ISBN 978-0-19-517283-6.
- ↑ Cauchon, Dennis (1 серпня 1990). Roberts to leave 'Inquirer'. USA Today.
- Вебсайт Дональда Барлета і Джима Стіла [Архівовано 2 липня 2019 у Wayback Machine.]
- Барлет і Стіл: Нагороди за розслідувальну журналістику [Архівовано 17 січня 2010 у Wayback Machine.]
- Інтерв'ю Террі Гросса з Барлетом і Стілом на NPR [Архівовано 18 серпня 2020 у Wayback Machine.] (16 грудня 2002 року)
- Інтерв'ю Террі Гросса «Великий бізнес охорони здоров'я» з Барлетом і Стілом [Архівовано 18 серпня 2020 у Wayback Machine.] (6 жовтня 2004 року)
- Експозиція: «Друзі у високих місцях» на PBS [Архівовано 5 липня 2017 у Wayback Machine.] (липень 2007 року)
- Liberadio (! [Архівовано 2 липня 2019 у Wayback Machine.] ) Інтерв'ю з Дональдом Барлетом [Архівовано 2 липня 2019 у Wayback Machine.] (12 лютого 2007 р.)
- Публікації на C-SPAN
- Глибоко - інтерв'ю з Барлетом і Стілом, 6 січня 2013 року [Архівовано 10 вересня 2013 у Wayback Machine.]