Крістобаль Альфтер
Крістобаль Альфтер | |
---|---|
Основна інформація | |
Повне ім'я | ісп. Cristóbal Halffter Jiménez-Encina |
Дата народження | 24 березня 1930[1][2][…] |
Місце народження | Мадрид, Іспанія |
Дата смерті | 23 травня 2021[4][5] (91 рік) |
Місце смерті | Вільяфранка-дель-Б'єрсо, Леон, Кастилія і Леон, Іспанія[6] |
Громадянство | Іспанія |
Професії | диригент, композитор, викладач університету |
Освіта | Мадридська консерваторія (1951)[7] |
Вчителі | Conrado del Campod |
Відомі учні | Manuel Balboa Rodríguezd |
Жанри | опера |
Членство | Берлінська академія мистецтв, Європейська академія наук і мистецтв, Королівська академія витончених мистецтв Сан-Фернандо, Real Academia de Doctores de Españad і Баварська академія витончених мистецтв |
Заклад | Мадридська консерваторія |
Нагороди |
Крістобаль Альфтер Хіменес-Енсіаль (ісп. Cristóbal Halffter Jiménez-Encina; 24 березня 1930, Вільяфранка-дель-Б'єрсо — 23 травня 2021) — іспанський композитор і диригент, належить до «поколінню 1950-х років» (Луїс де Пабло, Кармело Бернаола та ін.).
Народився в забезпеченій музичній родині: брати його батька — Родольфо (1900—1987) і Ернесто Альфтер (1905—1989) — були великими композиторами. Дитинство (1936—1939) провів у Німеччині, де його батько служив директором фабрики в Фельберт. Після повернення родини до Мадриду навчався в Мадридській консерваторії у Конрадо дель Кампо (закінчив у 1951). Також брав уроки композиції у Олександра Тансмана та Андре Жоліве.
Працював на Національному радіо. У 1955—1963 керував оркестром Мануеля де Фальї. З 1961 викладав в Мадридській консерваторії, у 1964—1966 роках очолював її. Викладав у США і ФРН, у тому числі — на Міжнародних курсах річної музики в Дармштадті. У 1976—1978 очолював іспанську секцію Міжнародного товариства сучасної музики.
Живе у Вільяфранка-дель-Б'єрсо. Дружина — піаністка Марія Мануела Каро. Син, Педро Альфтер Каро (1971) — диригент та композитор.
Музика Альфтері синтезує класичні та народні традиції з пошуками інтернаціонального авангарду. Часто звертається до іспанської поезії, віршам Брехта.
- Scherzo для оркестру (1951)
- Antífona Pascual для солістів, хору та оркестру (1952)
- Концерт для фортепіано та оркестру (1953)
- El beso de Judas (1954, музика до кінофільму)
- Tres piezas для струнного квартету (1955)
- Saeta (1955, балет)
- Misa ducal (1956)
- Introducción, fuga y final для фортепіано (1957)
- Sonata для скрипки соло (1959)
- El ladrón de estrellas (1959, опера для телебачення)
- Jugando al toro (1959, балет)
- Microformas для оркестру (1960)
- Симфонія для трьох інструментальних груп (1963)
- Cuatro canciones leonesas (1. El carbonero, 2. De campo, 3. De cuna, 4. La carbonerita de Salamanca) (1964)
- Secuencias (1964)
- Misa de la Juventud (1965)
- Líneas y puntos для 20 духових та електроакустики (1966)
- Cantata Symposium (1968)
- Cantata «Yes, speak out» (1968)
- Fibonacciana для флейти та оркестру (1969)
- Noche pasiva del sentido для сопрано, двох ударників і 4-х магнітофонів (1970, на вірші Сан-Хуана де ла Крус)
- Llanto por las víctimas de la violencia для камерної групи та електроакустики (1971)
- Réquiem por la libertad imaginada (1971)
- Pinturas negras (1972)
- Gaudium et Spes-Beunza (1972)
- Noche activa del espíritu для двох фортепіано та електроакустики (1973)
- Platero y yo для хору дітей, оповідача, змішаного хору, інструментальної групи та магнітофонної стрічки (1974, за повістю Хуана Рамона Хіменеса)
- Elegías a la muerte de tres poetas españoles (1975)
- Officium defunctuorum для оркестру і хору (1979)
- Tiento (1981)
- Leyendo a Jorge Guillén (1982)
- Sinfonía ricercata для органу та оркестру (1982)
- Dona nobis pacem (1984)
- Tres poemas de lírica española для баритона та оркестру (1986, на вірші Гутьерре де Сетін, Хорхе Манрике та Франсіско Кеведо)
- Dortmunder Variationen для оркестру (1987)
- Variaciones Dortmund II (1987)
- Motetes (1989)
- Preludio Madrid 92
- Odradek для оркестру, присвячується Францу Кафку (1996)
- Don Quijote (1999, одноактна опера за романом Сервантеса)
- Adagio en forma de rondo для оркестру (2003)
- Lázaro (2007, опера)
Премія Італійського радіо та телебачення (1976). Золота медаль за заслуги в мистецтві (Іспанія, 1981). Національна музична премія Іспанії (1989).
Член Іспанської Королівської Академії витончених мистецтв (1983). Головний запрошений керівник Національного оркестру Іспанії (з 1989). Член Європейської академії наук і мистецтв (1997).
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #120054590 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ SNAC — 2010.
- ↑ Musicalics
- ↑ https://www.elmundo.es/cultura/musica/2021/05/24/60aacf8821efa0955c8b45af.html
- ↑ Muere a los 91 años el compositor y director de orquesta Cristóbal Halffter — RTVE, 2021.
- ↑ Esquela del Sr. D. Cristóbal Halffter Jiménez-Encina — 1903. — P. 58. — ISSN 1136-0143
- ↑ Komponisten-Porträts: Bilder und Daten — 1 — Reclam-Verlag, 2003. — 400 с. — ISBN 978-3-15-018268-0
- Сторінка у Віртуальному Центрі Сервантеса [Архівовано 4 червня 2013 у Wayback Machine.] (ісп.)
- У базі даних Classical Composers [Архівовано 9 червня 2013 у Wayback Machine.]
- На сайті IRCAM [Архівовано 8 червня 2013 у Wayback Machine.] (фр.)
- На сайті Universal Edition' [Архівовано 5 жовтня 2012 у Wayback Machine.] (англ.)
- Народились 24 березня
- Народились 1930
- Уродженці Мадрида
- Померли 23 травня
- Померли 2021
- Померли в Кастилії і Леоні
- Випускники Мадридської консерваторії
- Члени Королівської академії витончених мистецтв Сан-Фернандо
- Кавалери Великого хреста ордена Альфонсо X Мудрого
- Лауреати BBVA Foundation Frontiers of Knowledge Award
- Почесні доктори Мадридського університету Комплутенсе
- Нагороджені медаллю Гете
- Іспанські композитори
- Іспанські диригенти
- Композитори академічної музики XX століття