Ч
Літера Ч | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||
Кирилиця | ||||||
А | Б | В | Г | Ґ | Д | Ѓ |
Ђ | Е | Ѐ | Є | Ё | Ж | З |
З́ | Ѕ | И | Ѝ | І | Ї | Й |
Ј | К | Л | Љ | М | Н | Њ |
О | П | Р | С | С́ | Т | Ћ |
Ќ | У | Ў | Ф | Х | Ц | Ч |
Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э |
Ю | Я | |||||
Неслов'янські літери | ||||||
А̄ | А́ | А̀ | Ӑ | А̂ | А̊ | Ӓ |
Ӓ̄ | А̃ | А̨ | Ә | Ә́ | Ә̃ | Ӛ |
Ӕ | Ғ | Г̧ | Г̑ | Г̄ | Ӻ | Ӷ |
Ԁ | Ԃ | Ꚃ | Ꚁ | Ꚉ | Ԫ | Ԭ |
Ӗ | Е̄ | Е̃ | Ё̄ | Є̈ | Ӂ | Җ |
Ꚅ | Ӝ | Ԅ | Ҙ | Ӟ | Ԑ | Ԑ̈ |
Ӡ | Ԇ | Ӣ | И̃ | Ҋ | Ӥ | Қ |
Ӄ | Ҡ | Ҟ | Ҝ | Ԟ | Ԛ | Ӆ |
Ԯ | Ԓ | Ԡ | Ԉ | Ԕ | Ӎ | Ӊ |
Ң | Ԩ | Ӈ | Ҥ | Ԣ | Ԋ | О̆ |
О̃ | О̄ | Ӧ | Ө | Ө̄ | Ӫ | Ҩ |
Ԥ | Ҧ | Р̌ | Ҏ | Ԗ | Ҫ | Ԍ |
Ꚑ | Ҭ | Ꚋ | Ꚍ | Ԏ | У̃ | Ӯ |
Ӱ | Ӱ́ | Ӳ | Ү | Ү́ | Ұ | Х̑ |
Ҳ | Ӽ | Ӿ | Һ | Һ̈ | Ԧ | Ꚕ |
Ҵ | Ꚏ | Ҷ | Ӵ | Ӌ | Ҹ | Ꚓ |
Ꚗ | Ꚇ | Ҽ | Ҿ | Ы̆ | Ы̄ | Ӹ |
Ҍ | Э̆ | Э̄ | Э̇ | Ӭ | Ӭ́ | Ӭ̄ |
Ю̆ | Ю̈ | Ю̈́ | Ю̄ | Я̆ | Я̄ | Я̈ |
Ԙ | Ԝ | Ӏ | ||||
Застарілі літери | ||||||
Ꙁ | Ꙇ | Ҁ | Ѻ | Ѹ | Ѡ | Ѽ |
Ѿ | Ѣ | Ꙑ | ІЯ | Ѥ | Юси | Ѧ |
Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | Ѳ | Ѵ |
Ѷ | Ꙟ | Ꙡ | Ꙣ | Ꙥ | Ꙧ | Ꙩ |
Ꙫ | Ꙭ | ꙮ | Ꚙ | Ꚛ | Ꚏ̆ | Ꙏ |
Літери кирилиці |
Ч, ч («че») — літера кирилиці. У мовах, що її використовують, позначає глухий заясенний африкат [t͡ʃ], глухий ясенно-твердопіднебінний африкат [t͡ɕ] або глухий ретрофлексний африкат [ʈ͡ʂ]. Наявна в усіх кириличних абетках.
Ч належить до нових літер кирилиці. Ймовірно зразком для створення цієї літери стала грецька літера Υ (іпсилон)[1]. Також можливо, що ч походить від гебрейської літери צ / ץ (цаді).
Франциск Скорина для літери ч використовував грецьку літеру Ϙ ϙ, Ϟ ϟ «коппа» у варіанті написання Ҁ, ҁ.
- старословянська — «чрьвь»
. 27-а літера абетки.
- церковнослов'янська — «чѣрвь»
. 26-а літера абетки.
Числове значення ч в кирилиці — 90 (з XIV століття), в глаголиці — 1000[1].
У сучасній українській мові — 28-а літера абетки, позначає глухий заясенний африкат (глухий передньоязиковий шумний). Може бути твердим (час, сич) і м'яким (чіп, ніччю).
- [t͡ʃ] (ч) — глухий піднебінно-ясенний (заясенний) африкат
- [ʈ͡ɕ] (м'який ч) — глухий ясенно-твердопіднебінний африкат
- [ʈ͡ʂ] (твердий ч) — глухий ретрофлексний африкат
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ca/Azbuka_Fedorova_2.png/200px-Azbuka_Fedorova_2.png)
Мова | МФА | № в абетці |
---|---|---|
білоруська | /ʈ͡ʂ/ | 26 |
болгарська | /t͡ʃ/ | 24 |
казахська | /t͡ɕ/[2] | 24 |
киргизька | /t͡ʃ/ | 28 |
кримськотатарська | /t͡ʃ/ | 25[3] |
македонська | /t͡ʃ/ | 29 |
монгольська | /t͡ʃ/[4] | 27 |
російська | /t͡ɕ/ | 25 |
сербська | /t͡ʃ/-/ʈ͡ʂ/ | 28 |
таджицька | /t͡ʃ/ | 29 |
українська | /ʈ͡ʂ/[5] | 28 |
чорногорська | /t͡ʃ/-/ʈ͡ʂ/ | 30 |
В сучасній російській мові ч ([ч'е]/[t͡ɕe]) — 25-а літера абетки. Вона позначає глухий ясенно-твердопіднебінний африкат /t͡ɕ/, м'який шиплячий приголосний. У діалектах та індивідуальній вимові також зустрічаються тверді [t͡ʃ] і [ʈ͡ʂ].
- Сполучення жч, здч, зч, сч, шч, стч вимовляються як довгий звук /ɕː/ [ш̅’] (подібно «щ»).
- Наприклад: счастье [ˈɕːæsʲtʲjə], извозчик, мужчина.
- Сполучення чн інколи вимовляється як шн ([шн] / [ʂn])
- Наприклад: конечно, нарочно.
- Сполучення чт інколи вимовляється як шт ([шт] / [ʂt])
- Наприклад: чтобы, ничто.
- Сполучення тч і подвоєне чч вимовляється як ттч ([ттч] / [tːɕ])
- Наприклад: отчество, ничто.
У давньоруській мові ч позначав м'який шиплячий приголосний, глухий ясенно-твердопіднебінний африкат /t͡ɕ/[6]. Через цю особливість в тогочасній орфографії спеціальне вказування його палатальної вимови не було обов'язковим[6]. Тому поряд з ѥ, ѧ, ю після ч писали також є, а, у. Наприклад, чѧдо—чадо [t͡ɕadɔ], чюдити—чудити [t͡ɕudɪtɪ][6]. У пізньому середньовіччі й новому часі в староукраїнській мові відбулася часткова депалаталізація шиплячих, внаслідок чого ч перетворився на /t͡ʃ/[7].
В сучасній українській мові ч ([че]/[t͡ʃe])— 28-а літера абетки. Вона позначає глухий заясенний африкат /t͡ʃ/, твердий шиплячий приголосний. В індивідуальній вимові та діалектах також зустрічається м'який шиплячий /t͡ɕ/ (галицько-буковинська група говорів, степовий говір, слобожанський говір). Має акустичною парою дзвінкий дж [d͡ʒ][8].
- Сполучення дч ([д] + [ч] / [d] + [t͡ʃ]) вимовляється як джч ([д͡жч] / [d͡ʒt͡ʃ])[9]
- Наприклад: відчинити [vʲid͡ʒt͡ʃɪnˈɪ̞tɪ].
- Сполучення зч ([з] + [ч] / [z] + [t͡ʃ]) вимовляється як жч ([жч] / [ʒt͡ʃ])[10][11] у середині слова, а на початку слова — як шч ([шч] / [ʃt͡ʃ])[10].
- Наприклад: безчесний [beʒt͡ʃtˈesnɪj], зчистити [ʃt͡ʃˈɪstɪ̞tɪ].
- Сполучення стч ([с] + [т] + [ч] / [s] + [t] + [t͡ʃ]) вимовляється як шч ([шч] / [ʃt͡ʃ]).
- Наприклад: невістчин [nevʲˈiʃt͡ʃɪ̞n].
- Сполучення тч ([т] + [ч] / [t] + [t͡ʃ]) вимовляється як довге ч ([ч:] / [t͡ʃː])[11][10].
- Наприклад: вітчизна [vit͡ʃːɪzna], квітчати [kvit͡ʃːˈatɪ].
- Сполучення чн ([ч] + [н] / [t͡ʃ] + [n]) вимовляється як шн ([шн] / [ʃn]) у деяких народно-побутових словах.
- Наприклад: сонячний [sˈonʲaʃnɪj], молочний [mɔlˈoʃnnɪj].
- Сполучення чс ([ч] + [с'] / [t͡ʃ] + [sʲ]) вимовляється як м'яке цс ([ц'с'] / [t͡sʲsʲ])[10].
- Наприклад: не морочся [ne morˈot͡sʲsʲa].
- Сполучення чц ([ч] + [ц'] / [t͡ʃ] + [t͡sʲ]) вимовляється як довге м'яке ц ([ц':] / [t͡sʲː])[10][12].
- Наприклад: дочка [dɔt͡ʃkˈa] — дочці [dɔt͡sʲːˈi], хусточка [хˈustɔt͡ʃkˈa] —ху́сточці [хˈustɔt͡sʲːˈi].
- ч напівпом'якшується ([t͡ʃʲ]) в позиції перед і, під час подвоєння[13][14], перед я, ю в словах іноземного походження і деяких питомо українських словах[15][16]
- ч чергується з к ([k], глухий м'якопіднебінний проривний)[17][18].
- Наприклад: рік — річний — річниця; рука — ручний.
Відповідники в латинській абетці.
- č — латинська с з гачеком[19]; чеська, а також вепська, карельська, латиська, литовська, північносаамська мова, словацька, словенська, хорватська мови. Знак для офіційної транскрипції ч в білоруській, македонській, паннонсько-русинській, сербській, черногорській мовах.
- ç — латинська с з седиллю; тюркські мови (турецька, кримськотатарська), албанська мова.
- ch [t͡ʃ] — англійська мова[19]. Знак для офіційної транскрипції ч в болгарській, російській, українській, чувашській мовах.
- tsch [t͡ʃ] — німецька мова.
- cz [ʈ͡ʂ], ć [t͡ɕ] — польська мова[20][21].
Кодування | Регістр | Десятковий код |
16-ковий код |
Вісімковий код |
Двійковий код |
---|---|---|---|---|---|
Юнікод | Велика | 1063 | 0427 | 002047 | 00000100 00100111 |
Мала | 1095 | 0447 | 002107 | 00000100 01000111 | |
ISO 8859-5 | Велика | 199 | C7 | 307 | 11000111 |
Мала | 231 | E7 | 347 | 11100111 | |
KOI 8 | Велика | 254 | FE | 376 | 11111110 |
Мала | 222 | DE | 336 | 11011110 | |
Windows 1251 | Велика | 215 | D7 | 327 | 11010111 |
Мала | 247 | F7 | 367 | 11110111 |
- ↑ а б Булич С. К. Ч // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп. т.). — СПб., 1890—1907. (рос. дореф.)
- ↑ Campbell & King (2012:854-5). Переважно у словах іноземного походження, зокрема, російського (Campbell & King (2012:854)).
- ↑ У латинській кримськотатарській абетці позначається як ç.
- ↑ Campbell & King (2012:1130)
- ↑ Press & Pugh (1999:19), Press & Pugh (1999:23)
- ↑ а б в Жовтобрюх, Русанівський & Скляренко (1979:311)
- ↑ Жовтобрюх, Русанівський & Скляренко (1979:311-3)
- ↑ Press & Pugh (1999:26)
- ↑ Жовтобрюх (1965:149)
- ↑ а б в г д Жовтобрюх (1965:149)
- ↑ а б Press & Pugh (1999:38)
- ↑ Press & Pugh (1999:36, 38)
- ↑ Press & Pugh (1999:21)
- ↑ Press & Pugh (1999:27-8)
- ↑ Press & Pugh (1999:29)
- ↑ Жовтобрюх (1965:126-7)
- ↑ Жовтобрюх (1965:144-5)
- ↑ Press & Pugh (1999:32-3)
- ↑ а б Press & Pugh (1999:20)
- ↑ Jassem (2003:103, 105)
- ↑ Hamann (2004:65)
- Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Півторак Г. П. Ч // Українська мова. Енциклопедія. — К.: Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2000.
- Жовтобрюх М. А., Кулик Б.М. Курс сучасної української мови. Частина І. — Киïв : Радянська школа, 1965. — 424 с.
- Жовтобрюх М. А., Русанівський В.М., Скляренко В.Г. Історія української мови. Фонетика. — Киïв : Наукова думка, 1979. — 367 с.
- Press, Ian; Pugh, Stefan. Ukrainian: A Comprehensive Grammar (Routledge Comprehensive Grammars). — London, New York : Routledge, 1999. — 332 с. — ISBN 978-0415150309.
- Jassem, Wiktor. Polish // Journal of the International Phonetic Association. — № 33 (1). — 2003. — С. 103–107.
- Hamann, Silke (2004), Retroflex fricatives in Slavic languages (PDF), Journal of the International Phonetic Association, 34 (1): 53—67, doi:10.1017/S0025100304001604, архів оригіналу (PDF) за 14 квітня 2015, процитовано 10 березня 2016
- Campbell, George L., King, Gareth. Compendium of the World's Languages. — 3rd edition. — London, New York : Routledge, 2012. — 1984 с. — ISBN 978-0415499699.
- Ч // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.