Zemědělství v Česku
Zemědělství v České republice je v současnosti chápáno jako jedno z kulturních i průmyslových odvětví. Díky přírodním podmínkám řada podniků i jednotlivců hospodaří vhodným kombinováním živočišné a rostlinné výroby, najdou se však i hospodáři specializující se výhradně na produkci rostlinnou.
Socialistické zemědělství 1948–1990
[editovat | editovat zdroj]Během kolektivizace došlo k likvidaci zemědělských závodů individuálně hospodařících rolníků, zahrnující závody v soukromém vlastnictví nebo v soukromém obhospodařování (tržní hospodářství rolníků, osobní pomocná hospodářství dělníků, úředníků, řemeslníků a živnostníků a slovenské urbariáty a komposesoráty). Urbariáty a komposesoráty tvořily zvláštní formu spoluvlastnictví půdy, udržující se ještě v 60. letech místy na Slovensku. Jednalo se o společné majetky bývalých členů urbariátů, komposesorátů a jiných pastevních a lesních společností, které byly nedělitelným spoluvlastnictvím podílníků (členů) těchto společností a při zakládání JZD (JRD) přecházely do vlastnictví JZD (kromě lesů, které obvykle převzal stát).[1]
Zemědělské závody státního sektoru
[editovat | editovat zdroj]Státní sektor zahrnoval zemědělské závody, které byly ve vlastnictví státu: státní statky, ostatní statky ministerstev (dokrmny ministerstva potravinářského průmyslu a výkupu zemědělských výrobků, statky ministerstva potravinářského průmyslu a výkupu zemědělských výrobků jako např. zemědělské podniky cukrovarů, lihovarů, konzerváren atd., statky ministerstva paliv, ostatní statky ministerstva zemědělství a lesního hospodářství, výzkumné zemědělské závody, školní statky, státní ústav pro chov koní, státní plemenářské stanice, státní rybářství, zemědělské závody Čs. akademie zemědělských věd, statek v Lánech při Kanceláři prezidenta republiky, vojenské statky a jiné) a ostatní veřejné závody (zemědělské závody národních výborů, národních podniků, místního hospodářství aj.). U státních statků bylo zemědělským závodem oddělení statku (hospodářství).[1]
Zemědělské závody družstevního sektoru
[editovat | editovat zdroj]Skupina zemědělských závodů družstevního sektoru zahrnovala závody v kolektivním vlastnictví a s kolektivním hospodařením, kam patřila JZD se společným hospodařením (III. a IV. typu) a u JZD II. typu pozemky se společnou dodávkou. Záhumenky platily za osobní doplňková hospodářství členů JZD.[1]
Základní charakteristiky zemědělského sektoru
[editovat | editovat zdroj]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/62/Czechered_landscape_ESA359991.jpg/220px-Czechered_landscape_ESA359991.jpg)
Zemědělci k roku 2016 hospodařili na 4 264 tisíc hektarů zemědělské půdy, což představovalo 54 procent celkové rozlohy státu. Na jednoho obyvatele České republiky připadlo 0,42 hektaru zemědělské půdy, z toho 0,30 ha půdy orné, což odpovídá evropskému průměru. Třetinu půdního fondu tvoří lesy.
Od roku 1995 ubývá zemědělské půdy, k roku 2016 asi 15 tisíc hektarů, oproti tomu výměra lesů vzrostla o 16 tisíc hektarů. Podobně klesá výměra orné půdy na úkor trvalých travních porostů, tedy lučin a pastvin. Těch v uvedeném období přibylo 71 tisíc hektarů.
Typické pro ČR je vysoké procento zemědělských podniků vlastněných právnickými osobami, po Francii (29,2 %) je Česko v tomto ohledu s 13,5 % na druhém místě v EU.[2] Typický pro české zemědělství je rovněž velký podíl pronajaté půdy (asi 90 %). Také velikostní struktura zemědělských podniků v ČR se výrazně liší od struktury podniků v ostatních zemích Evropské unie. Velké podniky, tedy ty s více než 50 hektary obdělávané zemědělské půdy, v ČR obhospodařují 92,2 % z celkové výměry zemědělské půdy. Ve zbytku EU jsou obvyklejší menší podniky. Důvodem je mj. česká tradice družstevnictví.
K roku 2004 pracovalo v zemědělství 141 000 osob, ve struktuře zaměstnanosti to představovalo 2,9 % pracovníků v ČR. Typické je, že počet pracovníků v zemědělství od 90. let trvale klesá.[3]
Rajonizace zemědělské výroby v ČR
[editovat | editovat zdroj]Historie rajonizace zemědělské výroby sahá do dob Rakouska-Uherska, kdy se začíná v říši hodnotit kvalita půd. K prvnímu vytyčení a uzákonění zemědělských výrobních oblastí (dále ZVO), ještě na území tehdejšího Československa došlo v roce 1959.
Rozdělení bylo důležité i pro výpočet zemědělské daně.[4] Následně v 70. letech se zmapováním a podrobným popsáním půdního fondu v Československu[5] a se změnami v organizaci zemědělství a přidružených odvětví po roce 1989 došlo k vytyčení nových zemědělských výrobních oblastí v roce 1966.[4] Tyto oblasti zahrnují stanovištní agroekologické a ekonomické charakteristiky (půdně klimatické podmínky[6]).[4] Je jich 5 a dělí se na 21 podoblastí.[6][4]
Každá výrobní oblast se označuje velkým písmenem a je udána typem. Jedná se o ZVO kukuřičnou (K), typ kukuřično-řepařsko-obilnářský[4] dělící se na pět podoblastí a zabírající asi 6,7 % zemědělské půdy ČR.[7] Dále je to ZVO řepařská (Ř), typ řepařsko-obilnářský[4] dělící se na pět podoblastí a zabírající asi 24,3 % zemědělské půdy ČR;[7] ZVO obilnářská (O), typ obilnářsko-krmivářský[4] dělící se na čtyři podoblasti zaujímající 40,5 % zemědělské půdy ČR;[7] ZVO bramborářská (B), typ bramborářsko-obilnářský[4] dělící se také na čtyři podoblasti o celkové výměře 18,5 % z celkové výměry zemědělské půdy v ČR[7] a nakonec ZVO pícninářská (P), typ pícninářský s rozhodujícím zaměřením na chov skotu[4] dělící se na tři podoblasti a zaujímající asi 10 % výměry zemědělské půdy České republiky.[7]
Rozdělení zemědělství v ČR
[editovat | editovat zdroj]- Rostlinná výroba:
- obiloviny (pšenice, žito, oves, ječmen, proso, pohanka i kukuřice)
- okopaniny (brambory, cukrová řepa, krmá řepa)
- olejniny (řepka olejka, mák, slunečnice)
- ovoce (jablka, hrušky, třešně, švestky a další)
- zelenina (okurky, cibule, česnek, salát a mnoho dalších)
- luskoviny (hrách, fazole, čočka, bob koňský)
- přadné rostliny (len, konopí)
- chmel a vinná réva
- krmiva (vojtěška, jetel, traviny)
- Živočišná výroba:
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Cesky_strakaty_krava.jpg/220px-Cesky_strakaty_krava.jpg)
- skot (pro mléko a maso)
- prasata (pro maso a sádlo)
- drůbež (pro maso a vejce)
- ovce a kozy (pro mléko, maso a vlnu)
- ryby (maso) spíše jen sezónní
- včely (pro med a včelí vosk)
Zemědělství ČR v číslech
[editovat | editovat zdroj]Druh rostlinné výroby | Plocha v celé ČR |
---|---|
Obhospodařovaná zemědělská půda 2017 | 3 887 027 ha - |
Obiloviny | 1 454 435 ha |
Olejniny | 470 819 ha |
Cukrovka | 61 161 ha |
Brambory | 23 652 ha |
Ovoce | 22 776 ha[8] |
Vinné hrozny | 15 667 ha |
Chmel | 4 366 ha |
Trvalé travní porosty | 959 131 ha |
Druh živočišné výroby | Kusy v celé ČR 2008 |
---|---|
Skot | 3 666 669 |
Prasata | 2 135 000 |
Drůbež | 24 285 000 |
Odkazy
[editovat | editovat zdroj]Reference
[editovat | editovat zdroj]- ↑ a b c Statistická ročenka republiky Československé. Praha: Orbis, 1958, s. 187.
- ↑ http://www.statistikaamy.cz/2014/07/v-cem-je-ceske-zemedelstvi-jine/
- ↑ http://eagri.cz/public/web/mze/zemedelstvi/
- ↑ a b c d e f g h i KOHOUT, Václav, a kol. Zemědělské soustavy. Praha: Česká zemědělská univerzita v Praze, 2002. Kapitola Zemědělské soustavy, s. 5–39.
- ↑ KLIMO, Emil. Lesnická pedologie. Brno: Mendelova zemědělská a lesnická univerzita v Brně, 1998. ISBN 80-7157-007-9. Kapitola Klasifikační systémy lesních půd, s. 161.
- ↑ a b Zemědělské výrobní oblasti a podoblasti [online]. [cit. 2010-01-31]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2011-07-18.
- ↑ a b c d e ČERBA, Otakar. Databázové systémy GIS [online]. Západočeská univerzita, 2004 [cit. 2010-01-31]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-09-26.
- ↑ Ministerstvo zemědělství ČR: Situační a výhledová zpráva Ovoce
Literatura
[editovat | editovat zdroj]- BIČÍK, Ivan; JANČÁK, Vít: Transformační procesy v českém zemědělství po roce 1990. Praha : Univerzita Karlova, 2005, 103 s. ISBN 80-86561-19-4
- JANČÁK, Vít; GÖTZ, Antonín: Územní diferenciace českého zemědělství a její vývoj. Praha : Univerzita Karlova v Praze, 1997, 81 s.
Související články
[editovat | editovat zdroj]- Ministerstvo zemědělství České republiky
- Státní zemědělská a potravinářská inspekce
- Ústav zemědělských a potravinářských informací
Externí odkazy
[editovat | editovat zdroj]Obrázky, zvuky či videa k tématu Zemědělství v Česku na Wikimedia Commons
- Zemědělství na stránkách ČSÚ
- Ministerstvo zemědělství ČR
- Ústav zemědělské ekonomiky a informací Archivováno 21. 7. 2020 na Wayback Machine.
- ASZ ČR - Asociace soukromého zemědělství ČR - Stavovská organizace soukromých zemědělců České republiky
- Agrární komora ČR
- Státní zemědělská a potravinářská inspekce
- Svaz chovatelů českého strakatého skotu
- Specializace a povolání v zemědělství